Справа № 952/263/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2026 Зачепилівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Яценка Є.І.,
за участю секретаря судового засідання – Оданець С.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Зачепилівка Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ « ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Він Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить поновити строк позовної давності для пред`явлення даного позову, стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 764435 від 03.04.2019 у розмірі 18 466,28 грн, яка складається з: суми заборгованості 14 424,00 грн, суми інфляційних втрат 2 824,74 грн, суми 3% річних 1 217,54 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 03.04.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту № 764435. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало умови договору та перерахувало відповідачці кредитні кошти. Відповідачка не виконала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 18 466,28 грн, яка складається з: суми заборгованості 14 424,00 грн, суми інфляційних втрат 2 824,74 грн, суми 3% річних 1 217,54 грн. 
12.04.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 1 на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором 764435 від 03.04.2019 року. Таким чином, позивач вказує, що набув прав кредитора відносно відповідачки. 
25.07.2024 року відповідно до протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ « Фінансова компанія « Довіра та Гарантія» на ТОВ « ВІН ФІНАНС».
Ухвалою судді від 13.05.2026 дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін за наявними у справі матеріалами.
Представник позивача в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі, в якій останній просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав.
На офіційному веб-сайті Зачепилівського районного суду Харківської області розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що останній не подав відзив, позивачка у своїй заяві не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст.280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 03.04.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту № 764435. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало умови договору та перерахувало відповідачці кредитні кошти. Відповідачка не виконала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 18 466,28 грн, яка складається з: суми заборгованості 14 424,00 грн, суми інфляційних втрат 2 824,74 грн, суми 3% річних 1 217,54 грн. 
12.04.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 1 на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором 764435 від 03.04.2019 року. Таким чином, позивач вказує, що набув прав кредитора відносно відповідачки. 
25.07.2024 року відповідно до протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ « Фінансова компанія « Довіра та Гарантія» на ТОВ « ВІН ФІНАНС».
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 764435 від 03.04.2019 року в установлений договором строк, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором № 764435 від 03.04.2019 року. 
Розглядаючи доводи позивача про поновлення строку позовної давності, суд зазначає, що за вимогами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволений, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової допомоги № 33 від 22.03.2024, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», додаткову угоду до вищевказаного договору, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» щодо стягнення кредитної заборгованості, де вказаний вид виконаних робіт: підготовка позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості з додатками на суму 5 000,00 грн; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом на суму 5 000,00 грн, з якого вбачається, що вказана сума становить за підготовку позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Він Фінанс», суд враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268,280,281, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» ( КОД ЄДРПОУ 38750239, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8 ) заборгованість за кредитним договором № 764435 від 03.04.2019 в розмірі 18 466,28 ( вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 28 копійок). 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» ( КОД ЄДРПОУ 38750239, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8 ) судовий збір в розмірі 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) гривень та 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 коп) витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду.

Суддя Є.І. Яценко