РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 	справа № 580/4128/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправною відмову керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Костюші Наталії Олександрівни у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 12 січня 2026 року, оформлену листом № 2300-0307-8/3546 від 15.01.2026, а надану інформацію в листі від 06.02.2026 № 2300-0307-8/9716 вважати не повною та такою, що не відповідає змісту запиту;
- визнати протиправним рішення керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Костюші Наталії Олександрівни про продовження розгляду запиту ОСОБА_1 від 12 січня 2026 на отримання публічної інформації на строк, визначений Законом України “Про звернення громадян”;
- зобов`язати начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надати повну інформацію на запит ОСОБА_1 від 12 січня 2026 року, а саме:
- про суму нарахованої ГУ ПФУ в Черкаській області заборгованості (в грошовому вимірі) і черговість виконання рішень (№ черги) Черкаського окружного адміністративного суду та Шостого апеляційного адміністративного суду у справах :
1.1. від 10 вересня 2021 року по справі № 580/4822/21 (№ в ЄДРСР 99517738);
1.2. від 22 лютого 2022 року по справі № 580/10449/21 (№ в ЄДРСР 103535663);
1.3. від 29 липня 2022 року по справі № 580/2703/22 (№ в ЄДРСР 105491576);
1.4. від 14 червня 2023 року в справі № 580/5876/22 (№ в ЄДРСР 111595592);
1.5. від 11 серпня 2023 в справі № 580/2806/23 (№ в ЄДРСР 112781975).;
які стосуються прав і захищених законом інтересів ОСОБА_1 , а також повідомити ОСОБА_1 , чому заборгованість по справі № 580/4822/21 не відображається на веб-сайті ПФУ за посиланням в інтернеті : https://portal.pfu.gov.ua/sidebar/Templates/CourtDecisionsList у розділі “Мої судові рішення”;
- стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) гривен в якості відшкодування моральної шкоди, завданої керівником суб`єкта, відповідального за не надання доступу до інформації, що запитується і порушенням законодавства про доступ до інформації і звернення громадян.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 12.01.2026 року відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», направив відповідачу запит на доступ до публічної інформації. Проте, начальник ГУ ПФУ в Черкаській області Наталія Костюша листом від 15.01.2026 повідомила позивача, що інформація, яка запитується позивачем, не належить до публічної і відповідь буде надана відповідно до приписів Закону України “Про звернення громадян”. Листом від 06.02.2026 відповідач надіслав позивачу копії розрахунків на доплату пенсії на виконання рішень суду. Позивач не погоджується з висновком відповідача, що ця інформація не являється публічною, являється введенням позивача (заявника) в оману і наданням заявнику (запитувачу) недостовірної інформації. Крім того, позивач зазначає, що таими діями йому відповідача завдана моральна шкода, а саме неналежним виконанням Закону України «Про звернення громадян» (необґрунтована відмова у розгляді, ігнорування, формальні відповіді або порушення строків), є підставою для її відшкодування за рішенням суду. Позивач зазначає, що він є собою з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, має похилий вік, про що відомо відповідачу і зазначені дії (бездіяльність) відповідача спричинили йому моральну шкоду (душевних страждань, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності через тривогу за подальшу долю належних йому пенсійних виплат, неналежного (на його переконання) стану виконання приписів законодавства про доступ до інформації та потребують додаткових зусиль для організації свого життя). Також позивач зазначає, що відповідачем йому завдані правові незручності, позивач відчув повне розчарування та страждання в результаті неправомірних дій та бездіяльності відповідача. Зазначає, що йому знадобиться тривалий час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Ухвалою суду від 05.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що 12 січня 2026 року позивач звернувся до Головного управління із запитом про отримання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив повідомити про суми нарахованої Головним управлінням заборгованості (в грошовому вимірі) і черговість виконання рішень (№ черги) Черкаського окружного адміністративного суду та Шостого апеляційного адміністративного суду у справах: № 580/4822/21, № 580/10449/21, № 580/2703/22, № 580/5876/22, № 580/2806/23. Відповідач, вважаючи, що запитувана позивачем інформація не є публічною інформацією, оскільки стосується безпосередньо особи позивача, листом від 06.02.2026 № 2300-0307-8/9716 надіслав позивачу копії розрахунків на доплату пенсії на виконання рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 580/4822/21, від 22.02.2022 у справі № 580/10449/21, від 29.07.2022 у справі № 580/2703/22 (з урахуванням окремої ухвали), від 14.06.2023 у справі № 580/5876/22, від 11.08.2023 у справі № 580/2806/23. Щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі № 580/4822/21 представник відповідача зазначає, що 10.11.2025 ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду змінено спосіб і порядок виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.09.2021, встановивши новий спосіб виконання цього судового рішення в частині виплати позивачу заборгованості після перерахунку пенсії, а саме стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 нараховану доплату до пенсії у сумі 103375 (сто три тисячі триста сімдесят п`ять) грн 78 коп. Подальше виконання рішення суду, яке врегульовано приписами Закону № 4901-VI та Порядку № 845, покладено на органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та відбуватиметься шляхом безспірного списання коштів з рахунків відповідача, а отже у спосіб та порядок, що перебувають поза межами контролю відповідача - суб`єкта владних повноважень та від його дій або бездіяльності не залежать. Щодо моральної шкоди представник відповідача зазначила, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Наявність зазначених вище обставин з урахуванням розподілу тягаря доказування підлягає доказуванню особою, яка заявляє вимогу про відшкодування моральної шкоди. З огляду на зазначене Головне управління вважає, що доводи позивача про відшкодування моральної шкоди сумі в 10 000,00 грн, належним чином не обґрунтувані та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Відповідач зазначає, що позивачем не доведені факт протиправності дій Головного управління, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вину останнього в заподіянні моральної шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
21.05.2026 позивач подав до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, у якій зазначив, що оскільки інформаційний запит позивача стосувався інформації щодо надання інформації про рішення суду, які знаходяться на виконанні у відповідача, містяться в автоматизованих базах відповідача та розміщені на публічному веб-сайті третьої особи, але не в повному обсязі, то така інформація являється публічною відповідно до норм закону “Про доступ до публічної інформації”, а аргументи і доводи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, є надуманими та формальними, інформація, надана відповідачем щодо судової справи № 580/4822/21 - взагалі недостовірною, так як ухвала Черкаського окружного адміністративного суду про зміну способу виконання цього рішення не вступила в законну силу через те, що відповідач подав апеляційну скаргу на цю ухвалу.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
22 січня 2026 року позивач звернувся до Головного управління із запитом про отримання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», у якому просив надати йому доступ до публічної інформації та повідомити: 
1. Про суму нарахованої ГУ ПФУ в Черкаській області заборгованості (в грошовому вимірі) і черговість виконання рішень (№ черги) Черкаського окружного адміністративного суду та Шостого апеляційного адміністративного суду у справах:
1.1 від 10 вересня 2021 року по справі № 580/4822/21 (№ в ЄДРСР 99517738); 
1.2 від 22 лютого 2022 року по справі № 580/10449/21 (№ в ЄДРСР 103535663); 
1.3 від 29 липня 2022 року по справі № 580/2703/22 (№ в ЄДРСР 105491576); 
1.4 від 14 червня 2023 року в справі № 580/5876/22 (№ в ЄДРСР 111595592); 
1.5 від 11 серпня 2023 в справі № 580/2806/23 (№ в ЄДРСР 112781975)., які стосуються його прав і захищених законом інтересів. 
2. Повідомити, чому заборгованість по справі № 580/4822/21 не відображається на веб-сайті ПФУ за посиланням в інтернеті : https://portal.pfu.gov.ua/sidebar/Templates/CourtDecisionsList у розділі «Мої судові рішення»
Начальник ГУ ПФУ в Черкаській області Наталія Костюша листом від 15.01.2026 повідомила позивача, що інформація, яка запитується похзивачем не належить до публічної і відповідь буде надана відповідно до приписів Закону України “Про звернення громадян”.
Листом від 06.02.2026 № 2300-0307-8/9716 Головне управління надіслало позивачу копії розрахунків на доплату пенсії на виконання рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 580/4822/21, від 22.02.2022 у справі № 580/10449/21, від 29.07.2022 у справі № 580/2703/22 (з урахуванням окремої ухвали), від 14.06.2023 у справі № 580/5876/22, від 11.08.2023 у справі № 580/2806/23.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права регламентовано Законом України "Про звернення громадян" та Законом України "Про доступ до публічної інформації".
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Статтею 5 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Згідно з ч.1, 3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п.2 ч.1 ст.5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Сфера дії цього Закону не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 України "Про доступ до публічної інформації").
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Частиною 1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.1 ст.20 Закону); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.4 ст.20 Закону).
У ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" наведений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання.
Так розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід прийти до висновку, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Розглядаючи питання щодо реалізації права на доступ до інформації, слід розрізняти звернення за Законом України "Про звернення громадян" та Законом України "Про доступ до публічної інформації".
Так, Закон України "Про звернення громадян" передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Варто відзначити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заява (клопотання) і скарги (ст.3 Закону України "Про звернення громадян"), до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.
Під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації"). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо).
Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п.1 ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2019 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" висловлювалася позиція, що одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом, але за змістом є зверненням громадян, розпорядник інформації повинен відмовити в задоволенні такого запиту у зв`язку з невідповідністю його предмета вимогам закону, і з урахуванням принципів добросовісності та розумності розглянути запит на підставі Закону України "Про звернення громадян". Якщо запит поєднує предмети регулювання, то його має бути розглянуто у відповідних частинах у строки та в порядку, передбачені відповідними законами.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям "відображеності та задокументованості") та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.12.2019 у справі № 826/23181/15.
Як встановлено судом, 12.01.2026 ОСОБА_1 надіслав на адресу відповідача запит, у якому просив надати наступну інформацію: 1.Про суму нарахованої ГУ ПФУ в Черкаській області заборгованості (в грошовому вимірі) і черговість виконання рішень (№ черги) Черкаського окружного адміністративного суду та Шостого апеляційного адміністративного суду у справах: 1.1 від 10 вересня 2021 року по справі № 580/4822/21 (№ в ЄДРСР 99517738); 1.2 від 22 лютого 2022 року по справі № 580/10449/21 (№ в ЄДРСР 103535663); 1.3 від 29 липня 2022 року по справі № 580/2703/22 (№ в ЄДРСР 105491576); 1.4 від 14 червня 2023 року в справі № 580/5876/22 (№ в ЄДРСР 111595592); 1.5 від 11 серпня 2023 в справі № 580/2806/23 (№ в ЄДРСР 112781975)., які стосуються моїх прав і захищених законом інтересів. 2. Повідомити, чому заборгованість по справі № 580/4822/21 не відображається на веб-сайті ПФУ за посиланням в інтернеті : https://portal.pfu.gov.ua/sidebar/Templates/CourtDecisionsList у розділі «Мої судові рішення».
Суд зазначає, що у відповідача відсутній окремий документ, який би містив інформацію з тим формулюванням, яке викладене позивачем у запиті, вказаний запит ОСОБА_1 за своїм змістом не є запитом на публічну інформацію, а зверненням на підставі Закону України «Про звернення громадян».
Як вбачається зі змісту самого запиту позивач звертається до відповідача щодо отримання інформації про виконання рішеннь суду, що свідчить про те, що позивач хоче отримати інформацію стосовно себе, а не загальну інформацію, створену суб`єктом владних повноважень під час виконання своїх повноважень.
Отже, позивач звернувся до відповідача в порядку Закону України «Про звернення громадян».
Разом з тим, як передбачено статтею 19 Закону № 393/96-ВР «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
З аналізу положень Закону № 393/96-ВР вбачається, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 815/1178/17 та у справі від 30.11.2020 № 280/4698/19.
Крім цього, Законом № 393/96-ВР регламентовано обов`язок суб`єктанадавати відповідь на всі питання, які викладені у заяві та належать до компетенції органу. У разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входять до його повноважень, звернення повинно бути направлено за належністю.
Суд зазначає, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади включає і доведення змісту відповіді до заявника. А орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до порушених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.09.2019 у справі № 826/11164/16.
Суд наголошує, що особливе місце в системі засобів захисту прав, свобод та законних інтересів громадян посідає реалізація їх права на звернення. У статті 40 Конституції України зазначено, що громадяни України мають право звертатися до органів державної влади і місцевого самоврядування та встановлено обов`язок органів влади та посадових осіб розглядати звернення й надавати обґрунтовані відповіді.
Право на звернення є важливим конституційно-правовим засобом захисту та однією з організаційно-правових гарантій дотримання прав і свобод громадян. Це право включає дві складові. По-перше, звернення громадян є однією з форм участі населення в державному управлінні, у вирішенні державних і суспільних справ, можливістю активного впливу громадянина на діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування. По-друге, це спосіб відновлення порушеного права громадянина через подання до органів державної влади скарг, заяв і клопотань. У такому розумінні - це механізм виконання соціальних обов`язків публічної влади.
Від правильного функціонування адміністративно-правових механізмів реалізації прав громадян, від чіткого й ефективного реагування влади на їхні звернення залежить здатність держави забезпечувати належний захист законних інтересів громадян.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, оскільки відповідачем відповіді на поданий позивачем запит не надано, а лише напралено розрахунки на доплату (виплату, утримання) пенсії, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду запиту ОСОБА_1 від 12.01.2026 та зобов`язання відповідача розглянути належним чином запит ОСОБА_1 від 12.01.2026 та надати відповідь згідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 року.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) гривен в якості відшкодування моральної шкоди, заданої керівником суб`єкта, відповідального за не надання доступу до інформації, що запитується і порушенням законодавства про доступ до інформації і звернення громадян, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З вищенаведеноговбачається, що для відшкодування моральної шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Аналогічна правова позиція сформованаВерховним Судом у постанові від 30.01.2018 в справі № 804/2252/14.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу спричинення йому моральної шкоди саме ненаданням відповіді на його звернення від 12.01.2026 та не доведено причинного зв`язку між цим та настанням будь-яких негативних наслідків для позивача у вигляді моральної шкоди.
Крім того, на переконання суду, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 та зобов`язання її надати необхідно розцінювати як справедливу сатисфакцію за порушення прав позивача.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд
вирішив:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ОСОБА_2 у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 12 січня 2026 року.
Зобов`язати начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надати повну інформацію на запит ОСОБА_1 від 12 січня 2026 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 року, а саме:
- про суму нарахованої ГУ ПФУ в Черкаській області заборгованості (в грошовому вимірі) і черговість виконання рішень (№ черги) Черкаського окружного адміністративного суду та Шостого апеляційного адміністративного суду у справах :
1.1. від 10 вересня 2021 року по справі № 580/4822/21 (№ в ЄДРСР 99517738);
1.2. від 22 лютого 2022 року по справі № 580/10449/21 (№ в ЄДРСР 103535663);
1.3. від 29 липня 2022 року по справі № 580/2703/22 (№ в ЄДРСР 105491576);
1.4. від 14 червня 2023 року в справі № 580/5876/22 (№ в ЄДРСР 111595592);
1.5. від 11 серпня 2023 в справі № 580/2806/23 (№ в ЄДРСР 112781975).;
які стосуються прав і захищених законом інтересів ОСОБА_1 , а також повідомити ОСОБА_1 , чому заборгованість по справі № 580/4822/21 не відображається на веб-сайті ПФУ за посиланням в інтернеті : https://portal.pfu.gov.ua/sidebar/Templates/CourtDecisionsList у розділі “Мої судові рішення”.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ