Справа № 593/393/26
Провадження № 3/593/176/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2026 р. м.Бережани
Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Музика Я.М., розглянувши матеріали, які надійшли від СПД №2 Відділу поліції №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, українця, військовослужбовця, проживаючого по АДРЕСА_1 ,- 
ВСТАНОВИВ : 
Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №609058 від 08.03.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 08.03.2026 року о 00 год. 42 хв., керував транспортним засобом марки «Hyundai»НОМЕР_1 по вул. Л. Українки в м.Бережани Тернопільської області, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі - водій відмовився, і такі його дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. У судове засідання прибув представник ОСОБА_1 – адвокат Матвіяс А.Б., який просить суд провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, про що надав суду відповідне письмове клопотання. Крім цього, суду пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, явно не доведена поза розумним сумнівом, оскільки поліцейський, який оформляв матеріали про адміністративне правопорушення не дотримався вимог законодавства та не вимагав від водія вчинити саме ті дії, які передбаченні як КУпАП та ПДР, так і відомчою Інструкцією.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку,-
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозаписами, що збережені у файлах з назвами «Video 2026-03-09 at 17.52.11» та «export-c38v9», вважає, що допущенні поліцейськими порушення вимог закону не дають підстав вважати, що діяння ОСОБА_1 містять ознаки інкримінованого адміністративного правопорушення, тобто його вина не доводиться належними та допустимими доказами.
Обставини зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , зафіксовані відеозаписом, що збережений у файлі з назвою «Video 2026-03-09 at 17.52.11». Згідно цього відеозапису у зустрічному до поліцейського автомобіля напрямку рухається автомобіль «Hyundai» з увімкненими фарами, який не порушує ПДР. Коли обидва автомобілі розминаються, поліцейський вмикає: проблискові маячки службового автомобіля і тим самим зупиняє автомобіль «Hyundai».
Іншим відеозаписом, який згідно заставки виконаний відеореєстратором поліцейського ОСОБА_2 і який збережений у файлі з назвою «export-c38v9», зафіксована розмова поліцейських з ОСОБА_1 . З перших секунд цього відеозапису зафіксовано, що поліцейський ОСОБА_2 підходить до водійської дверки автомобіля «Hyundai» та констатує: «Комендантська година», після чого представляється та зазначає про відеофіксацію. Тобто поліцейський ОСОБА_2 не називає причину зупинки транспортного засобу, вичерпний перелік яких (причин) міститься у частинах першій та другій ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
При цьому частина третя статті 35 цього Закону зобов`язує поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у згаданій статті. Поліцейський ОСОБА_2 ці вимоги ігнорує. Поліцейський ОСОБА_2 разом з іншим поліцейським, мають право зупинити автомобіль лише з підстав, визначених у частинах першій та другій статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Серед таких підстав відсутні посилання на комендантську годину.
Частина четверта статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Тобто під час дії воєнного стану законодавець не надає поліції необмежених прав, а вимагає діяти виключно до вимог законодавства.
Зупинка транспортного засобу лише з тієї підстави, що він рухається у комендантську годину, є незаконною, та виходить за межі повноважень працівників поліції. Тому поліцейський ОСОБА_2 не міг пояснити причину зупинки автомобіля ОСОБА_1 з посиланням на відповідну норму, закріплену у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».
За таких обставин, поліцейський Фецак М.М., який склав протокол, не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Крім цього, із матеріалів справи вбачається відсутність підстав для проведення огляду ОСОБА_1 , для виявлення ознак алкогольного сп`яніння.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду передбаченні Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі - Інструкція).
Згідно пункту 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно пункту 1 розділу II Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї є Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Відеозаписом зафіксовано, що поліцейський ОСОБА_2 не назвав ОСОБА_1 жодної ознаки перебування його у стані алкогольного сп`яніння, що позбавляло його (поліцейського) права проводити огляд на місці зупинки транспортного засобу. Однак, у протоколі поліцейський ОСОБА_2 вже зазначив одну ознаку алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 : «різкий запах алкоголю з порожнини рота».
Про таку ознаку алкогольного сп`яніння поліцейський ОСОБА_2 не повідомляв ОСОБА_1 , що зафіксовано відеозаписом. Поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а пропонував пройти перевірку, не роз`яснюючи яку саме. 
Із оглянутого відео на 2 хв. 35 с. поліцейський Фецак М.М. отримавши негативну відповідь ОСОБА_1 на те що він не вживав алкоголю, запитує чи він буде проходити перевірку на місці зупинки автомобіля. А також питає чи буде їхати ОСОБА_1 на перевірку у медичний заклад. Наведене дає підстави стверджувати, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти перевірку, від чого той відмовився.
Крім цього, до матеріалів справи долучено: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Однак поліцейські не ознайомлювали ОСОБА_1 з такими документами, їх копій не вручали. Відеозаписом, який долучений до протоколу, не зафіксовано складання поліцейськими таких документів, тому цілком обґрунтовано можна стверджувати, що такі документи складені після того, як ОСОБА_1 відпустили.
Крім цього, на 1 хв. 20 с. відеозапису зафіксовано, що інспектор ОСОБА_2 при перевірці документів повертає військовий квиток. Цим же відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 надав інспектору ОСОБА_2 реєстраційні документи на автомобіль «Hyundai», іноземний номерний знак НОМЕР_1 . 
27.01.2023 р. набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-ІХ від 13.12.2022.
Цим законом введена в дію стаття 266-1 КУпАП, яка визначає підстави та порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Стаття 266-1 КУпАП є спеціальної по відношенню до статті 266 цього ж Кодексу, яка дозволяє проводити такий огляд цивільних осіб.
У свою чергу стаття 266-1 КУпАП як спеціальна норма регулює огляд окремої категорії осіб (військовозобов`язаних, резервістів під час зборів, військовослужбовців ЗСУ) і встановлює спеціального суб`єкта проведення огляду - посадову особу, уповноважену начальником органу управління Військової служби правопорядку або командиром (начальником) військової частини тощо.
У випадку, якщо військовослужбовець виконує обов`язки служби або перебуває на території військової частини, застосування статті 266 КУпАП є недопустимим, оскільки в таких випадках застосовуються приписи спеціальної норми - статті 266-1 згаданого Кодексу.
28.04.2022 р. ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 як такий, що відповідно до Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 та «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 прибув у добровільному порядку на військову службу. ОСОБА_1 до цього часу проходить військову службу, що підтверджується записами у його військовому квитку серії НОМЕР_3 . 
Згідно записів у графі 17 «Проходження військової служби» військового квитка ОСОБА_1 відомо, що він призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_2 , а з 01.10.2022 - у військову частину НОМЕР_4 , де з 31.05.2024 і до цього часу перебуває на посаді старшого водія.
Автомобіль «Hyundai» іноземний номерний знак НОМЕР_1 , є службовим транспортним засобом військової частини НОМЕР_4 . Про це зокрема свідчить декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 08.01.2023 р. Згідно цієї декларації отримувачем автомобіля «Hyundai», іноземний номерний знак НОМЕР_1 , є військова частина НОМЕР_4 , де проходить військову службу ОСОБА_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по технічній частині) № 11 від 01.02.2023 - легковий автомобіль «Hyundai», іноземний номерний знак НОМЕР_1 , зарахований до складу 2 взводу спеціальних дій, 4 роти спеціального призначення (спеціальних дій), 2 загону спеціального призначення. Автомобіль закріплений за ОСОБА_1 .
Згідно пунктів 1-3 частини четвертої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до другого абзацу пункту 199, першого-третього абзаців пункту 200 частини 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 (далі - Статут) розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, який встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року. Для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Тривалість робочого тижня встановлюється законом. Розпорядок дня затверджується на навчальний рік (період навчання) і може уточнюватися командиром (начальником) на час проведення навчань, несення служби в добовому наряді, варті тощо з урахуванням особливостей їх виконання.
07.03.2026 р. ОСОБА_1 знаходився у складі чергового підрозділу, що підтверджується графіком чергування чергової зміни на КСП 4 загону СпЗ. Також згідно дорожнього листа №40т - водій ОСОБА_1 здійснював маршрут руху автомобілем «Hyundai», іноземний номерний знак НОМЕР_1 , Тернопіль-Хмельницький-Бережани, час виїзду - 07.03.2026 р. о 08:30 год.
Таким чином під час зупинки інспектором ОСОБА_2 автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , той знаходився при виконанні обов`язків військової служби, а тому застосовано до нього процедура, передбачена статтею 266 КУпАП, є незаконною.
Щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП. 
Військовослужбовець ОСОБА_1 , згідно протоколу, перебував за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння відмовився і тому за приписами ч.3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.
Однак, цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий. Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом. Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення, що особа є військовослужбовцем.
При цьому, що згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має, оскільки норма ст. 266-1 КУпАП має імперативний характер, описує випадки і процедуру огляду військовослужбовців (якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях (за кермом, зокрема) і адресована службовим особам, які повинні провести такий огляд з дотриманням визначеної процесуальної форми.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частина перша та друга статті 7 цього ж закону передбачають, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.
За таких обставин, в ході судового розгляду суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 1 ч.1ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.130, 245, 247, 251 КУпАП, суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32 -1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного 
суду Тернопільської області Я.М. Музика