Справа № 643/20516/25
Провадження № 2/474/226/26
РІШЕННЯ
Іменем України
28.05.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНПРОМ МАРКЕТ” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:

19.11.2025р. Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНПРОМ МАРКЕТ” (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 71876829 від 01.06.2025р. в розмірі 13 200 грн. 00 коп., з яких: 4 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 600 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 600 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 8 000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею/неустойкою.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.06.2025р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “1 Безпечне агентство необхідних кредитів” (далі - ТОВ “1БАНК”) та відповідачем було укладено електронний договір про надання коштів у кредит № 71876829, згідно якого позикодавець надав відповідачу, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок, грошові кошти у розмірі 4 000 грн. на строк 30 днів зі сплатою процентів 0,5% в день та комісії за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (600 грн. 00 коп.), пені – 4% на залишок заборгованості за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора надісланий на вказану позичальником електронну адресу. 
Відповідач порушив строки повернення кредиту, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за договором кредиту: 4 000 грн 00 коп. за основною сумою боргу, 600 грн. 00 коп. - за процентами, 600 грн. 00 коп. - за комісією, 8 000 грн. - за пенею/неустойкою.
16.10.2025р. між ТОВ “1БАНК” та ТОВ “Фінпром Маркет” укладено договір факторингу № 16/10/25 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у т.ч. і за договором № 71876829, укладеними з відповідачем.
За таких обставин позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 71876829 у заявленому розмірі.
Представники позивача Ткаченко Ю.О., Ґедзь О.В. в судове засідання 28.05.2026р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у клопотанні від 30.03.2026р. представниця позивача Ткаченко Ю.О. просила розглядати справу за відсутності представника, дала згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання 28.05.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправленням, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.
Судове засідання призначене на 13.03.2026р. не відбулося в зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, про що в матеріалах справи наявна довідка № 04-30/187/2026 від 16.03.2026р.
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
01.06.2025р. між ТОВ “1БАНК” та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71876829, за умовами якого, п.п. 2.1-2.3, кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит у день закінчення строку кредиту чи достроково, та сплатити проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Параметри та умови кредиту: дата надання кредиту - 01.06.2025р.; строк кредитування/строк договору - 30 днів; дата повернення кредиту (останній день) -30.06.2025р.; сума позики - 4 000 грн. 00 коп.; процентна ставка в день 0,500%; денна процентна ставка -1 % в день; проценти за понадстрокове користування кредитом 4% в день; пеня 4% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2617,16%; орієнтовна загальна вартість позики – 5 200 грн. 00 коп.; загальні витрати за кредитом - 1 200 грн. 00 коп.; комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (600 грн. 00 коп.). Що узгоджується з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Всі трати розраховані з припущення, що строк кредитування залишиться незмінним та сторони виконають свої обов`язки у строки визначені в договорі.
Згідно положень п. 6.1 кредитного договору № 71876829 визначено, що проценти нараховуються на суму кредиту виходячи із строку фактичного користування ним, за кожен день користування кредитом, починаючи з дня його видачі та включаючи день його повернення, до повного погашення заборгованості.
За надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті в останній день користування кредитом відповідно до п. 2.2. договору (п. 6.2 кредитного договору № 71876829).
У п. п. 5.1-5.11 договору № 71876829 позичальник підтвердив, що перед укладенням договору він ознайомився з Паспортом споживчого кредиту, Офертою, що містить проект договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та його послуги, у тому числі на сайті кредитодавця. Договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, відповідно до Закону України “Про електронну комерцію”. Оферта оформлюється за зазначеними позичальником в Заявці параметрами кредиту, із зазначенням істотних умов, реквізитами та іншою інформацією, що передбачена чинним законодавством. Оферта включає посилання на інформацію та документи про кредитодавця та його послуги. Прийняття позичальником оферти (акцепт) та укладення (підписання) договору здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про акцепт оферти, підписане одноразовим ідентифікатором, що свідчить про те, що акцепт позичальника є повним та безумовним. 
Відповідно до положень п.п. 7.1-7.4 Кредитного договору № 71876829 позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. За продовження строку користування кредиту позичальник вносить кредитодавцю платіж. Позичальник має право продовжити строк користування кредитом необмежену кількість разів.
Пунктами 10.7.1, 10.7.2 розділу 10 Кредитного договору № 71876829 “Відповідальність сторін, порядок вирішення спорів” передбачено, що у разі порушення строків повернення кредиту позичальником, зокрема: 1) якщо сума кредиту перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі визначеному п. 2.2. договору за кожен день такого користування, з врахуванням обмежень встановлених законом “Про споживче кредитування”; 2) якщо сума кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, нараховується пеня в розмірі визначеному п.2.2. договору з першого дня понадстрокового користування кредитом за кожен день такого користування, з врахуванням обмежень встановлених законом “Про споживче кредитування”.
Згідно положень розділу 12 Кредитного договору № 71876829 у графі “Позичальник”, після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме 21807. Крім того зазначений розділ Кредитного договору містить реквізити банківської картки позичальника як електронного платіжного засобу, а саме: НОМЕР_1 .
Додатком № 1 до договору № 71876829 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки у якій визначені кредиту/дата платежу починаючи з 01.06.2025р. до 30.06.2025р., сума тіла кредиту 4 000 грн., сума процентів 600 грн. 00 коп. та 600 грн. комісія за надання кредиту.
У довідці про ідентифікацію ТОВ “1БАНК” підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 з яким укладено договір № 71876829 ідентифікований товариством “1БАНК”, акцепт договору позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 21807, час відправки 01.06.2025р. 18:24:23, та зазначено електронну пошту на який його відправлено.
Обставини перерахування відповідачу коштів за кредитним договором № 71876829 у сумі 4 000 грн. підтверджуються платіжною інструкцією від 01.06.2025р. на суму 4 000 грн. (а.с. 16, 30), довідкою ТОВ “1БАНК” № 16/10/25-15029 від 16.10.2025р. (а.с.29), довідкою ТОВ “ФК “ФІНЕКСПРЕС” № КД-000064777 від 20.10.2025р. (а.с. 30) та довідкою АТ КБ “ПриватБанк” № 20.1.0.0.0./7-260121/60905-БТ від 26.01.2026р. з випискою про рух коштів, що надані на ухвалу суду про витребування доказів.
У додатки до позовної заяви позивачем надано виготовлений ТОВ “1БАНК” розрахунок заборгованості за період з 01.06.2025р. до 16.10.2025р, з якого вбачається, що заборгованість відповідача на кінець періоду становить 4 000 грн. - тіло кредиту, 600 грн. 00 коп. - проценти (нараховані з 01.06.2025р. до 30.06.2025р.), 600 грн. - комісія за надання кредиту та 8 000 грн. - пеня (нарахована з 01.07.2025р. до 19.08.2025р.). Платежі на погашення заборгованості відповідачем не вчинялися.
16.10.2025р. між ТОВ “1БАНК” та ТОВ “ФІНПРОМ МАРКЕТ” укладено договір факторингу № 16/10/25, згідно якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. 
У Реєстрі прав вимоги № 16/10/25-02 від 16.10.2025р. до Договору факторингу № 16/10/25 під порядковим № 2646 значиться боржник ОСОБА_1 за договором № 71876829 (борг: 4 000 грн. 00 коп. - тіло, 600 грн. 00 коп. - проценти, 600 грн. - комісія та 8 000 грн. - пеня).
20.10.2025р. проведено фінансування згідно Договору факторингу № 16/10/25, про що надано платіжні інструкції кредитового переказу коштів № 579939281.1 від 20.10.2025р., № 579939282.1 від 20.10.2025р.
У розрахунку заборгованості виготовленому ТОВ “Фінпром маркет” за договором № 71876829, за період з 15.10.2025р. до 30.12.2025р., зазначено, що загальна сума заборгованості по договору станом на 04.11.2025р. становить: 4 000 грн. 00 коп. - тіло, 600 грн. 00 коп. - проценти, 600 грн. - комісія та 8 000 грн. - пеня . З нього ж вбачається, що відповідачем платежі на погашення боргу не вчинялися. 
25.08.2025р. між адвокаткою Ткаченко Ю.О. та позивачем укладено договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги відповідно до якого (розд. 1) адвокат прийняв на себе зобов`язання з виконання дій спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку, а також захисту прав клієнта пов`язаних із стягненням заборгованостей у судовому порядку. У розділі 4 договору зазначено про винагороду адвоката, її вид та вартість, а також те, що клієнт протягом 10 днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги та отримання рахунку сплачує винагороду. Факт надання правничої допомоги засвідчується Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги.
У Акті приймання-передачі на надання правничої допомоги (додаток № 1 до Договору № 25-08/25/ФП) під порядковим номером 1964 зазначено боржника ОСОБА_1 .
У Витязі з акту № 6ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 23.10.2025р. (додаток № 2 до Договору № 25-08/25/ФП) зазначено, що згідно з договором № 25-08/25/ФП послуги з правничої допомоги надані адвокатом у повному обсязі щодо боржника ОСОБА_1 . Надана послуга та вартість: вивчення наявних у клієнта документів, їх аналіз, визначення правової позиції, аналіз судової практики та збір документів/доказів для формування позовної заяви - 500 грн.; підготовка та складання позовної заяви до боржника за договором позики, за необхідності - інших заяв по суті справи електронній формі за посередництвом ЄСІТС, представництво адвокатом інтересів клієнта у суді (самостійно подача адвокатом позовної заяви) - 4 000 грн. 
Оплата згідно Акту № 6ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 23.10.2025р. за договором № 25-08/25/ФП проведена 27.10.2025р. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 579939289.1).
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України “Про електронну комерцію” №675-VІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію” якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачем та ТОВ “1БАНК” кредитного договору № 71876829 в електронній формі та перерахування йому кредитних коштів згідно його умов, а також невиконання відповідачем свого обов`язку щодо погашення заборгованості та процентів за ним, комісії за надання кредиту, доведеність переходу прав вимоги за цим договором до позивача, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, процентами та комісією за надання кредиту за цим кредитним договором, у заявлених до стягнення розмірах - підлягає задоволенню.
Водночас щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею/неустойкою за кредитним договором № 71876829 у сумі 8 000 грн. (нарахована з 01.07.2025р. до 19.08.2025р.), то слід зазначити наступне.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`зань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.
Пеня, як різновид неустойки, характеризується такими ознаками: а) застосування виключно у грошових зобов`язаннях; б) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов`язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); в) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання; г) триваючий характер нарахування пені за кожен день прострочення.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки розрахованої за кредитним договором № 71876829 у сумі 8 000 грн. (нарахована з 01.07.2025р. до 19.08.2025р.), що укладений між сторонами у червні 2025р. (під час дії воєнного стану) - задоволенню не підлягають.
Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. 00 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VІ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі “Схід / Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Позивачем на підтвердження понесених витрат надано договір про надання правової допомоги, Акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги, витяг з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, платіжну інструкцію.
Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті прийому-передачі виконаних робіт, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову на 39,39%, приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді в сумі 1 772 грн. 55 коп.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 954 грн. 18 коп. (39,39%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНПРОМ МАРКЕТ” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНПРОМ МАРКЕТ” заборгованість за договором кредиту № 71876829 від 01.06.2025р., станом на 16.10.2025р., в сумі 5 200 (п`ять тисяч двісті) грн. 00 коп., з них: 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 600 (шістсот) грн. 00 коп. - сума заборгованості за процентами; 600 (шістсот) грн. 00 коп. - сума заборгованості за комісією за надання кредиту. 
У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНПРОМ МАРКЕТ” заборгованості за договором кредиту № 71876829 від 01.06.2025р., станом на 16.10.2025р., в сумі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. - заборгованість за пенею/неустойкою - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНПРОМ МАРКЕТ” судові витрати: судовий збір в сумі 954 (дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 18 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 1 772 (одна тисяча сімсот сімдесят дві) грн. 55 коп.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 468 (одна тисяча чотириста шістдесят вісім) грн. 22 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2 727 (дві тисячі сімсот двадцять сім) грн. 45 коп. покладаються на позивача Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНПРОМ МАРКЕТ”.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНПРОМ МАРКЕТ” (код ЄДРПОУ 43311346, юридична адреса: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний “10” червня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол