Справа № 216/1451/24 
Провадження № 2/216/204/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області 
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,
за участю: 
секретаря судового засідання Авшаряна С.О., 
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 , 
відповідача ОСОБА_3 ,
представниці відповідача ОСОБА_4 ,
третьої особи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_5 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:
28 лютого 2024 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі – ПАТ «НАСК «ОРАНТА») в рахунок відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: матеріальної шкоди у розмірі 28 469,55 грн; в рахунок відшкодування моральної шкоди – 30 000 грн, а також понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та судовий збір.
Позивачка у позовній заяві, як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог покладається на наступні обставини:
28 листопада 2022 року о 12 годині 35 хвилин на проїзній частині дороги перехрестя вулиць Прорізна та Кандибінська в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Шкода Феліція» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 (далі відповідач-1, страхувальник) та автомобіля марки «ЗАЗ ТF699Р-71 ЗНГ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який на праві власності належить його дружині ОСОБА_1 . Діями ОСОБА_3 унаслідок ДТП, автомобіль «ЗАЗ ТF699Р-71 ЗНГ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав значних механічних пошкоджень і став на тривалий термін непридатним для своєї подальшої експлуатації. 
Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2023 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2023 року постанова Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2023 скасована, ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 КУпАП. 
Своїми неправомірними діями, ОСОБА_3 внаслідок вчинення ДТП, спричинив позивачці ОСОБА_1 майнову та моральну шкоду.
15 травня 2023 року, з метою визначення розміру майнової шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «ЗАЗ ТF699Р-71 ЗНГ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивачка звернулась з відповідною заявою до акредитованого суб`єкта оціночної діяльності судового експерта авто-товарознавця ОСОБА_6 .
Згідно висновку судового експерта № 101/23 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку (експертизи) від 12 липня 2023 року, складеного судовим експертом Рейнюк О.В., вартість матеріального збитку завданого автомобілю марки «ЗАЗ ТF699Р-71 ЗНГ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП з технічної точки зору власнику автомобіля складає: 40971,26 грн з ПДВ на запасні частини, 40595,76 грн без ПДВ.
На момент вчинення ДТП автомобіль «Шкода Феліція» державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_4 ), яким на відповідній правовій основі керував його титульний володілець ОСОБА_3 був забезпеченим транспортним засобом, тобто він був застрахований Полісом обов`язкового страхування з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом серія АТ № 1008979 від 22.04.2022 (номер справи 22-04-84359) строком на 1 рік. Вказаний договір був укладений між страхувальником та страховиком за типом B1, як легковий автомобіль до 1600 кубічних сантиметрів та страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ТЗ, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка його експлуатує на законних правах, який на момент ДТП був дійсний. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілому становила 130 000 грн, при цьому франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) складає 1300 грн. Таким чином, на підставі вказаного вище договору, ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власника наземного Т3 за шкоду заподіяну майну третім особам (потерпілому) під час експлуатації автомобілю марки «Шкода Феліція» державний номерний знак НОМЕР_1 , особами які на законних підставах його використовують, а страхова компанія ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно взяла на себе обов`язок, у випадку настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяної з вини страхувальника.
Згідно заяви потерпілої ОСОБА_1 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 24.07.2023 страховиком позивачці була виплачена через АТ «УКРСИББАНК» у якості відшкодування шкоди майну сума страхового відшкодування у загальному розмірі лише 16 101,71 грн. Дана сума страхового відшкодування не покриває в повному обсязі розмір спричинених матеріальних збитків.
Відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди відбулось не у повному розмірі, а саме: не було відшкодовано 24 869,55 грн (40 971,26 грн – 16 101,71 грн = 24 869,55 грн). 
Крім того, внаслідок ДТП, винними діями водія ОСОБА_3 , позивачці було заподіяно додаткову матеріальну шкоду, яка виражається у наступному: вартість робіт експерта авто-товарознавця: 3500 грн, поштові витрати, пов?язані з повідомленням відповідача ОСОБА_3 про дату проведення огляду ТЗ на суму 100 грн. Таким чином, загальна сума спричиненої майнової шкоди позивачу ОСОБА_1 із урахуванням виплат ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за автомобіль, складає: 24 869,55 грн + 3500 грн + 100 грн = 28 469, 55 грн.
Крім того, позивачці також було спричинено моральну шкоду. Оскільки, внаслідок ДТП, автомобіль марки «ЗАЗ ТF699Р-713 НГ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав значних технічних пошкоджень і на деякий час майже прийшов у повну непридатність за своїм цільовим призначенням. Позивачка та її родина не могли далі повноцінно продовжувати свій усталений спосіб життя, реалізовувати своє право користування власністю. Внаслідок ДТП позивачка перенесла дуже сильний емоційний стрес, який викликав сильний головний біль, загальний розлад здоров`я, що спричинило фізичні психологічні і душевні страждання для їх родини. На тривалий період часу суттєво змінився спосіб їх життя, з`явилася необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов пересування та існування. Були порушенні актуальні життєві плани, на тривалий період зникла можливість побудови та реалізації нових життєвих планів, нової продуктивної самореалізації, а це в свою чергу ускладнює життя для позивачки та її родичів, спричиняє нові постійні матеріальні витрати. Розмір спричиненої моральної шкоди позивачка оцінює в сумі 30 000 грн. Із посиланням на наведені підстави позивачка просила позовні вимоги задовольнити. 
22 березня 2024 року до суду надійшли заперечення на позовну заяву від представниці відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Бабіч Н.А., в яких зазначено наступне. Цивільну відповідальність водія транспортного засобу Skoda Felica, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було застраховано за полісом № АТ1008979 від 06.12.2021. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» прийнято рішення про визнання події страховим випадком і на підставі ремонтної калькуляції було складено розрахунок страхового відшкодування від 03.07.2023 та страховий акт № ОЦВ-22-04-84359/1 від 12.07.2023. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 03.07.2023, здійсненого на підставі ремонтної калькуляції – дослідження матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ЗАЗ TF699P-71 ЗНГ внаслідок пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 24 601,71 грн. Крім того, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Полісом № АТ1008979 від 06.12.2021 передбачено франшизу у розмірі 2500 грн (24601,71 – 2500 – 6000). 
07.07.2023 позивачка ОСОБА_1 підписала Узгодження суми відшкодування за страховим випадком за Договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності водіїв транспортних засобів на суму 16 101,71 грн. При настанні страхового випадку, позивачка звернулась до них, та через 6 днів отримала узгоджену суму в розмірі 16 101,71 грн, що підтверджено платіжною інструкцією № 35255. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконало свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування позивачці у повному обсязі та у відповідності до вимог законодавства, а тому представниця відповідача просила відмовити в позові. 
05 квітня 2024 року від представниці відповідача ОСОБА_3 – адвокатки Морозової О.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачка як потерпіла сторона зверталась на адресу страхової компанія із заявою про здійснення їй виплат, у зв`язку із чим отримала страхове відшкодування у загальному розмірі 16 101,71 грн. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» перед тим як здійснювати виплату позивачці здійснило огляд її транспортного засобу за участі спеціаліста, після чого відбувся розрахунок шкоди завданої транспортному засобу внаслідок ДТП. Крім того, позивачка у своїй заяві стверджує, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілому становить 130 000 грн. Матеріали справи не містять доказів, що шкода отримана позивачкою, перевищує страховий ліміт у розмірі 130 000 грн. Крім того, позивачка не скористалася своїм правом на оскарження висновку ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі яких були здійснені виплати позивачці, а отже дані документи є чинними на момент розгляду даної справи. Окрім того вважає, що позивачкою не надано належних доказів спричинення їй та її родині моральної шкоди та вважає її розмір не підтвердженим. Зазначає, що вищевикладені обставини свідчать про те, що права позивачки порушені не були, а дії ОСОБА_3 та страхової компанії повністю відповідають нормам чинного законодавства України, нормам договорів страхування.
Позивачка та її представник – адвокат Вірко В.В. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні з підстав зазначених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 та його представниця – адвокатка Морозова О.С. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили відмовити в повному обсязі.
Представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію позивачки та її представника.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 28 листопада 2022 року на перехресті вул. Прорізна та вул. Кандибінська в м. Кривому Розі сталося ДТП за участю автомобілів Шкода Феліція, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , та ЗАЗ ТF699Р-71 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.06.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. 
На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ № 1008979 від 06.12.2021. 
12.12.2022 власниця пошкодженого автомобіля ЗАЗ ТF699Р-71 – ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «HACK «ОРАНТА» з повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди та із заявою про виплату страхового відшкодування. 
Представником страхової компанії за участю позивачки було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого складено відповідний протокол огляду від 19.12.2022, який зауважень останньої не містить. 
19.12.2022 представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за участю позивачки було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого було складено відповідний протокол огляду, з яким позивачка ознайомлена і своїм підписом підтвердила правильність зазначених пошкоджень без будь-яких зауважень. При цьому протокол огляду транспортного засобу містить примітку про те, що потерпілій запропоновано прискорений порядок врегулювання та розрахунок розміру збитків. 
На підставі вказаного протоколу огляду 03 липня 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було здійснено розрахунок страхового відшкодування, за яким розмір матеріального збитку складає 24 601,71 грн, з якого вираховується франшиза в розмірі 2500 грн, та сума зменшення страхового відшкодування в розмірі 6000 грн, у зв`язку з чим сума страхового відшкодування складає 16 101,71 грн.
Доказів незгоди позивачки з таким розрахунком та/або оскарження його в судовому порядку матеріали справи не містять. Натомість з наведеного ПАТ «НАСК «ОРАНТА» «Узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ» випливає, що 10.07.2023 позивачка добровільно узгодила суму страхового відшкодування в розмірі 16 000 грн, погодившись на зменшення суми страхового відшкодування в розмірі 6000 грн із суми визначеного розрахунком розміру матеріального збитку – 24 601,71 грн, у зв`язку з чим узгоджено матеріальні збитки в розмірі 18 601,71 грн, з яких була вирахувана безумовна франшиза в розмірі 2500 грн.
Крім того, в цьому «Узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ» в абзаці 5 зобов`язань потерпілого – ОСОБА_1 зазначила, що вона розуміє, що узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання Страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими. 
12 липня 2023 року на підставі зібраних доказів в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було складено страховий акт № ОЦВ-22-04-84359/1, а 13 липня 2023 року ОСОБА_1 було перераховано 16 101,71 грн – страхового відшкодування за завдану їй цією ДТП майнову шкоду за пошкодження автомобіля.
Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на час спірних правовідносин, передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
У судовому засіданні позивачка пояснила, що представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» заначив, що якщо вона не підпише узгодження суми страхового відшкодування, то взагалі нічого не отримає. Водночас позивачка повідомила, що їй представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» роз`яснив право звертатись до суду у разі незгоди з такою сумою страхового відшкодування.
Таким чином, судом установлено, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» належним чином виконала свої зобов`язання за договором з ОСОБА_3 , сплативши ОСОБА_1 узгоджену з нею суму страхового відшкодування, як матеріального збитку, завданого пошкодженням її автомобіля, у зв`язку з чим зобов`язання ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за цим страховим випадком припинилось.
Отже вимоги про відшкодування майнової шкоди до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» заявлені позивачкою безпідставно та не ґрунтуються на вимогах закону.
Разом з тим, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Зважаючи на те, що страхове відшкодування було сплачено в межах страхової суми за договором страхування (130 000 грн), підстав для стягнення з ОСОБА_3 різниці між сплаченим страховим відшкодуванням і розміром збитків, визначених експертизою, судом не встановлено. 
При цьому позивачка ініціювала проведення експертизи під час вирішення питання про виплату їй страхового відшкодування у порушення порядку, передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомивши про це представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА», та не оскарживши здійснений ним розрахунок. 
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-1 (провадження №14-176цс18), відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування(постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18).
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого. 
Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілої спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (пункт 9 вказаної Постанови).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Вказаний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 638/8636/17-ц.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на час спірних правовідносин, визначено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому – фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. 
У судовому засіданні представник позивачки Вірко В.В. повідомив, що з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивачка до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не зверталась. 
Суд бере до уваги, що вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачкою обґрунтовані обставинами вжиття нею заходів для отримання належної суми відшкодування за пошкоджений автомобіль, але з вини відповідачів вона до цього часу не отримала. 
Оскільки судом установлено, що відповідачами не було порушено право позивачки при розрахунку і виплаті страхового відшкодування, а також останньою не було реалізовано своє право на звернення до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з вимогою про відшкодування моральної шкоди в межах договору страхування, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог про відшкодування моральної шкоди з обох відповідачів. 
Також суд вважає, що позивачкою не доведено спричинення моральної школи через факт ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_3 , оскільки вона учасником ДТП не була, та фактично автомобілем користувався ОСОБА_5 . 
Разом з тим жодних доказів на підтвердження суттєвих змін у способі та житті та необхідність адаптуватись до нових умов пересування позивачкою не надано. 
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження, оскільки позивачкою не представлено належних, достатніх, допустимих, та достовірних доказів на підтвердження їх правомірності, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Суд також відмовляє у стягненні з відповідачів на користь позивачки витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3500 грн, поштових витрат у розмірі 100 грн та витрати на правничу допомогу, у зв`язку із відмовою у задоволенні вимоги про відшкодування шкоди, завданої ДТП.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,
У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на сторону, яка їх понесла.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, - 
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_5 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне рішення суду складено 02 червня 2026 року.
Суддя Ю.В. Онопченко