Провадження № 2/712/1558/26
Справа № 712/16926/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі – БІЛИК О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» (адреса: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська 26) до ОСОБА_1  (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ХОЛД ЛІМІТЕД» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, посилаючись на те, що ТОВ «Черкасигаз збут» здійснює діяльність з провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.06.2015 № 1684.
Згідно з п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 (Типовий договір), який розміщено на офіційному сайті постачальника www.gas-zbut.ck.ua, Регулятора та опубліковано в газеті «Нова Доба» №102-103 (1607) від 24.12.2015.
Споживач ОСОБА_2 приєднався до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, шляхом підписання Заяви-приєднання 31.10.2019, та йому як суб`єкту ринку природного газу присвоєно ЕІС-код 56ХМ38А078790367, особовий рахунок: НОМЕР_1 .
Згідно з умовами Типового договору ТОВ «Черкасигаз збут» здійснило постачання природного газу відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , для використання в побуті.
В порушення умов Типового договору та Правил постачання відповідач оплату за послуги з газопостачання здійснював не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.06.2020 по 30.04.2022 в сумі 27 855,62 грн, яка станом на день подачі позовної заяви відповідачем не сплачена.
05.07.2024 між ТОВ «Черкасигаз збут» (первісний кредитор, постачальник) та ТОВ «Холд Лімітед» (новий кредитор, позивач) укладено договір про відступлення права вимоги №05/07-24, у відповідності до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги заборгованостей, строк оплати яких настав (право вимоги), які виникли за договорами постачання природного газу, які були укладені між ТОВ «Черкасигаз збут» та побутовими споживачами за переліком та у сумах, які зазначені у додатку 1 до цього договору.
Відповідно до Акту та Реєстру боржників ТОВ «Холд Лімітед» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 27 855,62 грн.
Внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, крім основного боргу, нараховано три відсотки річних в сумі 1 607,23 грн, інфляційні втрати 5 618,86 грн.
Тому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ у сумі основного боргу 27 855,62 грн., 3 % річних у сумі 1 607,23 грн, інфляційні втрати в сумі 5 618,86 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн.
Ухвалою від 03 лютого 2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
08 квітня 2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.
30 квітня 2026 року представником позивача подано додаткові пояснення у справі.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. 
Судом встановлено, що ТОВ «Черкасигаз збут» здійснювало діяльність з провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.06.2015 № 1684.
Згідно з п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 (Типовий договір), який розміщено на офіційному сайті постачальника www.gas-zbut.ck.ua, Регулятора та опубліковано в газеті «Нова Доба» №102-103 (1607) від 24.12.2015.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.
Згідно з п.1.1. Типового договору він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.
Відповідно до п. 1.2. Типового договору умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, та є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору (п. 1.3. Типового договору).
Споживач ОСОБА_2 приєднався до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, шляхом підписання Заяви-приєднання 31.10.2019, та йому як суб`єкту ринку природного газу присвоєно ЕІС-код 56ХМ38А078790367, особовий рахунок: НОМЕР_1 .
Згідно з умовами Типового договору ТОВ «Черкасигаз збут» здійснило постачання природного газу відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , для використання в побуті. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 .
У поданому до суду позові позивач вказує, що в порушення умов Типового договору та Правил постачання відповідач оплату за послуги з газопостачання здійснював не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.06.2020 по 30.04.2022 в сумі 27 855,62 грн, про що надано відповідний розрахунок заборгованості.
05.07.2024 між ТОВ «Черкасигаз збут» (первісний кредитор, постачальник) та ТОВ «Холд Лімітед» (новий кредитор, позивач) укладено договір про відступлення права вимоги №05/07-24, у відповідності до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги заборгованостей, строк оплати яких настав (право вимоги), які виникли за договорами постачання природного газу, які були укладені між ТОВ «Черкасигаз збут» та побутовими споживачами за переліком та у сумах, які зазначені у додатку 1 до цього договору.
Відповідно до Акту та Реєстру боржників ТОВ «Холд Лімітед» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 27 855,62 грн.
06 грудня 2024 року ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» на адресу відповідача, направило лист щодо нового кредитора та надіслало нові реквізити для здійснення платежів.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно дост.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1ст.634 ЦК України).
Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Як визначено п.п. 1, 2 ч. 2ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу»).
Відповідно до п. 2.1. розділу ІІ Правил постачання природного газу, , споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договором.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»).
Статтями 67,68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Надання послуг з постачання природного газу підтверджено наданими позивачем доказами.
Згідно зі ст.ст.20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що згідно Наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживача» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Тому починаючи з 01 травня 2022 року відповідач отримував природний газ не від ТОВ «Черкасигаз Збут», а від іншого постачальника – ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Саме із вказаного періоду первісним кредитором здійснюється нарахування заборгованості, що являється грубим порушенням чинного законодавства України. Більше того, у нього відсутня заборгованість перед дійсним надавачем послуг, яким являється ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а навпаки наявна переплата в розмірі 8 329 грн. 58 коп.
Суд не погоджується з такими доводами відповідача, виходячи з наступного. Згідно розрахунку поданого позивачем до суду вбачається, що борг нараховано за період з 01.06.2020 по 30.04.2022 року, оскільки з травня 2022 року постачальником природного газу є ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Тому посилання відповідача, що саме з вказаного періоду первісним кредитором здійснюється нарахування заборгованості, не відповідає дійсності та не узгоджується із наданим розрахунком заборгованості. Відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також свого розрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ним зобов`язань з оплати за отримані послуги, що були надані ТОВ «Черкасигаз збут» у вказаний період. Надані копії квитанцій, що надіслані відповідачу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (Черкаська філія ТОВ «Газорозподільчі мережі України») не стосуються позовних вимог та не спростовують наявної заборгованості, що залишилася не сплаченою відповідачем попередньому постачальнику газу. Також відсутні докази, що позивач неналежно надавав послуги, або відповідач відмовився від отримання вказаних послуг.
Щодо заявленого відповідачем вимоги про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну.
Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).
Так, відповідно до Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 02.04.2020 року, який є чинним на даний час, а саме, п. 13, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби СОVID-19, строки, визначені ст.ст. 257, 258,362,559,681,728,786, СОVID-19го Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Також, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Так, відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 651 від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Також, Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
У редакції Закону №3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 ЦК викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Посилання відповідача на те, що позивачем мало бути подане клопотання про поновлення процесуального строку на подання позовної заяви, суд вважає не обґрунтованим та таким, що спростовується вищевказаними нормами Закону, якими передбачено зупинення та продовження строків позовної давності без необхідності подання відповідних заяв щодо поновлення такого строку.
А тому, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 20781,93 грн ґрунтуються на вимогах закону, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
Що стосується заявленої позовної вимоги про стягнення із відповідача трьох процентів річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц.
Суд враховує положення ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст. 625 ЦК України.
У поданому до суду відзиві посилається на те, що позивач неправомірно нарахував 3% річних та інфляційні на суму боргу, оскільки на період дії карантину та період воєнного стану, нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних заборонено.
Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який триває на даний час.
Згідно п. 1 Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.
Ця постанова набрала чинності з дня опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Пунктом 3 Постанови КМУ № 1405 від 29.12.2023 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» внесено зміни, які полягають в тому, що з 30.12.2023 заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливі бойові дії) або тимчасово окупованих територій.
Нерухоме майно відповідача знаходиться на території, на якій не ведуться бойові дій та не є тимчасово окупованою.
Відтак, здійснювати розрахунок індексу інфляції та 3 % річних правомірно з 30.12.2023 по 01.12.2025 (місяць, в якому подано позовну заяву).
З наданого до суду розрахунку індексу інфляції та 3 відсотків річних вбачається, що ТОВ «ХОЛД ЛІМІТЕД» при здійсненні розрахунку врахувало положення Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022, зробивши розрахунок саме за період з 30.12.2023 по 01.12.2025.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Отже, з позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що позивачем на суму заборгованості нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 5 618 грн. 86 коп. та 3% річних у розмірі 1 607 грн. 23 коп., які також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, тому в цій частині позовні вимоги також підлягають до задоволення.
Також, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 028 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, ст. 68 ЖК України, суд –
В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» (адреса: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська 26, код ЄДРПОУ: 43421864) заборгованість за спожитий природний газ в сумі 27 855 грн. 62 коп., 3% річних в сумі 1 607 грн. 23 коп., інфляційні втрати в сумі 5 618 грн. 86 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн., а всього 38 109 грн. 71 коп. 

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: