П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2649/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач - Боровицький О. А. 
23 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Ватаманюка Р.В.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного, фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
ОСОБА_2 (чоловік позивачки) мав статус ліквідатора аварії наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Відповідачем було проведено індексацію пенсії позивачки з 01.03.2025 без обмеження максимального розміру з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1.
При цьому, при перевірці електронної пенсійної справи відповідачем встановлено, що розмір пенсії позивачки обчислювався із врахуванням заробітної плати годувальника за період роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків на ЧАЕС.
Згідно довідки про заробітну плату (без реєстраційного номера та дати видачі), виданої Хмельницьким обласним управлінням по меліорації та водному господарству, померлий годувальник ОСОБА_2 , приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в місті Чорнобилі з 22.07.1986 по 27.07.1986 та йому була виплачена заробітна плата в сумі 326,78 крб.
Проте, первинні документи, а саме, посвідчення відрядженого з інформацією про день прибуття в зону відчуження, табелі обліку робочого часу, особовий рахунок по нарахуванню заробітної плати за 1986 в матеріалах справи відсутні.
Відповідачем не було враховано позивачці заробітну плату її чоловіка у розмірі 2332 крб. яка вказану у довідці про заробітну плату, та в результаті чого з 01.09.2025 розмір пенсії позивачки обчислено із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати та становить 13156,77 грн.
Позивачка не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обчислення призначеної пенсії по втраті годувальника без урахування довідки про заробітну плату в зоні відчуження за період з 22.07.1986 по 27.07.1986 рік виданої Об`єднанням державних, орендних і інших підприємств "Хмельницькмеліоводгосп", звернулась до суду з цим позовом.
Відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. За положеннями вказаного Порядку пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється па підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.
Відповідно до підпункту першого пункту першого постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-, 3-, 2- кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавством зберігалась за основним місцем роботи.
Розрахунок пенсії позивачки було проведено за матеріалами пенсійної справи померлого чоловіка та до розрахунку пенсії управлінням було взято довідку видану померлому чоловіку Об`єднанням державних, орендних і інших підприємств "Хмельницькмеліоводгосп" про заробітну плату за роботу у зоні відчуження у період з 22.07.1986 по 27.07.1986.
Відповідно до ч.3 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника, визначеної згідно із зазначеною статтею, що розподіляється між ними рівними частками.
Згідно ч.1 ст.37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Частиною сьомою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищезазначених приписів Кабінетом Міністрів України постановою "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пункт 1 зазначеного Порядку визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Відповідно до пункту 9 Порядку пенсії у зв`язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за відповідною формулою, розмір якої, крім інших чинників, залежить також від середньомісячного коефіцієнту заробітної плати. В свою чергу, середньомісячний коефіцієнт заробітної плати обраховується в залежності від суми заробітної плати за роботу в зоні відчуження за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, за період 1986 - 1990 років.
Як встановлено із посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 10.04.2002 року на ім`я ОСОБА_1 , остання являється дружиною померлого громадянина з числа ліквідаторів категорії другої, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.
З 2003 року позивачка знаходиться на обліку у відповідача та отримує пенсію по втраті годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пенсія їй була призначена на підставі документів пенсійної справи померлого ОСОБА_2 , зокрема на підставі довідки № 122 затвердженої Постановою Державного комітету СРСР праці і соціальним питанням від 09.03.1988 року, видана ОСОБА_2 про те, що він в період з 22.07.1986 року по 27.07.1987 року був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06 червня 1986 року № 665-195; та довідки, виданої ОСОБА_2 про те, що йому за роботу в населених пунктах зони відчудження Чорнобильської АЕС з 22.07.1986 року по 27.07.1986 року по місцю робти трест "Хмельницькводстрой" на посаді управляючий, посадовий оклад 300крб., на підставі відомості б/н від серпня виплачена заробітна плата 326,78 крб. з урахуванням коефіцієнта 2, відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-1. Оплата за роботу в зоні відчудження становить 225,70 крб..
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року по справі № 686/3006/15-а зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12 серпня 2014 року з урахуванням довідки про заробіток в зоні відчуження за період з 22 липня 1986 року по 27 липня 1986 року виданої об`єднанням державних, орендних і інших підприємств "Хмельницькмеліоводгосп". Вказана постанова набрала законної сили.
Вказаною постановою було встановлено, що згідно розрахунково-платіжної відомості «Хмельницькводстроя» за 1986 рік працівника померлого чоловіка позивачки нарахована заробітну плату за липень 1986 року згідно посадового окладу в розмірі 300 крб. за повний місяць. Згідно розрахунково-платіжної відомості за грудень 1992 року нараховано доплату за 1986 рік в розмірі 232 крб.
Суд зазначає, що пенсія позивачці по втраті годувальника, призначалась на підставі документів пенсійної справи ОСОБА_2 , в якій зважаючи на те, що він отримував пенсію, містився повний обсяг документів, який давав йому право на отримання пенсії, однак при призначенні пенсії при житті померлому годувальнику у відповідача не виникало сумнівів щодо достовірності даних, відображених у довідках про його заробітну плату.
Відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в розрахунковій відомості, містять неправдиві або недостовірні відомості.
Отже, судом у справі №686/3006/15-а досліджувалися первинні документи, які підтверджують нарахування чоловіку позивачки, заробітної плати у визначеному розмірі та яку зазначено, у спірній довідці, а будь-яких доказів на доведення протилежного відповідач під час розгляду справи не надав, а тому таку довідку необхідно враховувати під час розрахунку пенсії позивачки.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
А тому, зменшення розміру пенсії з 01.09.2025 через те, що в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні первинні документи - посвідчення відрядженого з інформацією про день прибуття в зону відчуження, табелі обліку робочого часу, особовий рахунок по нарахуванню заробітної плати, є на думку суду протиправним, з огляду на наведені вище обставини.
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводі, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Ватаманюк Р.В.    Курко О. П.