ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 918/420/16(918/685/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Картере В. І., Погребняка В. Я.
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи:
представник ТОВ "Кольчуга МС" - ОСОБА_2.,
представник ОСОБА_1 - Мазурок В. С.,
представник ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" - Мазур О. Г.,
ОСОБА_2. - особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС" та ОСОБА_1 

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026
колегія суддів: Павлюк І.Ю. (головуючий), Розізнана І.В. , Тимошенко О.М.
та на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.12.2025
суддя: Марач В. В.
у справі № 918/420/16 (918/685/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
- ОСОБА_2 
- ОСОБА_1 
про визнання недійсними договорів, -

ВСТАНОВИВ
На розгляд суду постало питання визнання недійсними договорів, укладених боржником до відкриття провадження у справі про банкрутство з підстав їх фраудаторності. 

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
1. 21.06.2016 ухвалою Господарського суду Рівненської області порушено провадження у справі № 918/420/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" (далі - ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія"), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном.
2. 23.11.2020 постановою Господарського суду Рівненської області боржника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі № 918/420/16, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Дуплику Павла Георгійовича
3. Судами встановлено, що правовою підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" була заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС" (далі - ТОВ "Кольчуга МС"), якою останній заявив грошові вимоги до боржника на суму 1 338 862,06 грн та в подальшому заявив додаткові грошові вимоги до боржника на суму 777 288 грн. Грошові вимоги ТОВ "Кольчуга МС" до ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" ґрунтувалися на підставі Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 та Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015.
4. За умовами Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014, виконавець ТОВ "Кольчуга МС" зобов`язався здійснювати фізичну охоронну об`єктів, що належать замовнику ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", а також матеріальних цінностей, що в них знаходяться, охорону громадського порядку та пропускний режим в межах об`єкта. Об`єктом охорони визначено вісімнадцять одиниць основних засобів та матеріальних цінностей, які перебували у заставі та іпотеці ПАТ "Укргазпромбанк".
5. У відповідності до додатку №2 до Договору, розрахунок вартості послуг здійснюється наступним чином: 1 година охорони становить 30 грн; вартість за кожну добу - 720 грн.
6. Оплата за надані послуги здійснюється в порядку 100% передоплати вартості послуг. Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", заявник ТОВ "Кольчуга МС" стверджував, що в межах Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014, виконавцем ТОВ "Кольчуга МС" надано замовнику ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" охоронні послуги майна на загальну суму 262 800 грн, із яких неоплаченими залишилися послуги в розмірі 241 750 грн за період січень 2014 року - грудень 2014 року.
7. Предметом Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 сторони визначили надання виконавцем ТОВ "Кольчуга МС" охоронних послуг замовнику ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", а саме: цілісного майнового комплексу - дільниця по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів, до складу якого відносяться 18 одиниць нерухомого майна (будівлі) ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія".
8. Відповідно до додатку №2 до цього Договору, розрахунок вартості охоронних послуг здійснюється наступним чином: 1 година охорони становить 139 грн; вартість за кожну добу - 3 336 грн.
9. Заявляючи додаткові грошові вимоги до боржника, відповідач стверджував, що в межах Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015, виконавцем ТОВ "Кольчуга МС" надано замовнику ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" охоронні послуги майна на загальну суму 943 512 грн, які залишилися неоплаченими.
10. Також ліквідатором за результатом проведеного аналізу встановлено, що у цей же період, між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС" було укладено два договори оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією.
11. За умовами Договору оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією за №4 від 05.05.2014 орендодавець ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" передав в орендне користування орендарю ТОВ "Кольчуга МС" склад готової продукції та головний виробничий корпус загальною площею 79 989 кв.м. із прилеглою земельною ділянкою з кадастровим номером 5623410100:03:003:0004 за адресою: м. Костопіль, вул. Степанська, 115. Щомісячний розмір орендної плати за користування нежитловими приміщеннями площею 79 989 кв.м. та земельною ділянкою площею 7,9989 га становив 100 грн з ПДВ.
12. За умовами Договору оренди нежитлового приміщення (адмінбудівлі) за №9 від 14.08.2014 орендодавець ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" передав в орендне користування орендарю ТОВ "Кольчуга МС" адміністративну будівлю загальною площею 948,2 кв.м. за адресою: м. Костопіль, вул. Степанська, 115. Щомісячний розмір орендної плати за користування адміністративною будівлею площею 948,2 кв.м. становив 100 грн з ПДВ.
13. Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено наступне.
14. 12.07.2011 між ПАТ "Укргазпромбанк" та ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" (позичальник) був укладений Договір банківського кредиту №7-КЛ/11-Л (надалі - "Кредитний договір"). Згідно з умовами кредитного договору (з урахуванням додаткових угод до нього) Банк надавав позичальнику кредит в розмірі 10 540 000 грн зі сплатою 20 % річних, кінцевим строком повернення до 14.11.2015.
15. З 17.08.2011 між кредитодавцем та позичальником неодноразово змінювались умови кредитного договору, вносилися зміни та доповнення до нього шляхом укладання додаткових угод, а саме: додаткові угоди № 1 - 14 до Договору банківського кредиту №7-КЛ/11-Л від 12.07.2011, що змінювали зокрема процентну ставку за користування кредитними коштами та графік їх повернення.
16. На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" перед ПАТ "Укргазпромбанк", передбачених Кредитним договором, були укладені:
- Іпотечний договір від 12.07.2011, посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г., зареєстрований за №2134, предметом якого виступило нерухоме майно: цілісний майновий комплекс - дільниця по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів, в складі 18 об`єктів (адміністративна будівля літ. А-2; магазин літ. К; центральний склад літ. Д; склад сировини літ. І; склад готової продукції літ. Ш-1; цех БТВ літ. М; ремонтно-механічний цех літ. В; склад готової продукції літ. О- 2; склад літ. Н; гараж літ. Ж; гараж літ. Ж; гараж літ. F; склад літ. Й; скважина літ. Ч; заправка літ. Ф; градирня літ. Т; облік газу літ. У; прохідна літ. Б; будівля проходів літ. Щ-2), загальною площею 23 288,8 кв.м., що знаходиться в м. Костопіль, вул. Степанська 115, Рівненська обл., та 6 земельних ділянок загальною площею 9,7702 га, на яких розміщений вищевказаний майновий комплекс. Відповідно до оцінки проведеної на підставі Постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні винесеної ВГІВР Департаменту ДВС МЮУ по ВП№48851305 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Е.Р.С.Т.Е.", яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий (видане) 12.08.2014 за №16812/14 Фондом державного майна України (строк дії до 12.08.2017) вартість майна станом на 6.06.2016 у становить 11 539 180 грн;
- Договір застави від 07.07.2014, предметом якого виступили основні засоби - лінія по виробництву пелетів, до якої входить: вузол подачі тирси, транспортер на відсіювання, обертове сито, транспортер накопичувача, накопичував, сушка В-6 з варіаторним двигуном, циклон накопичувача, дробітка молоткова, аспираціонна система, шнековий податчик гранулятора, гранулятор прес - ТЛ-600, конвеєр охолодження готової продукції, накопичувач 6-8 м3, транспортерна ваги, ваги для "Біг Бегів", котел твердопаливний "Фідлер", автономний вузол подачі тирси для котла, електрощитова управління. Відповідно до оцінки проведеної на підставі Постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні винесеної ВГІВР Департаменту ДВС МЮУ по ВП№48851305 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Е.Р.С.Т.Е.", яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий (видане) 12.08.2014 за №16812/14 Фондом державного майна України (строк дії до 12.08.2017) вартість майна станом на 06.06.2016 становить 529 733, 00 грн;
- Договір поруки М8-П/11-Л від 12.07.2011, укладений між ПАТ "Укргазпромбанк" та ОСОБА_3 . Відповідно до Додаткової угоди №4 до договору поруки №8-11/1 І-11 від 12.07.2011 сторони встановили вартість цього договору у сумі 7 140 000 грн.
17. Станом на 14.11.2014 зобов`язання ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" перед ПАТ "Укргазпромбанк" передбачені п.1.1, п. 3.2.2., п. 3.2.3, п.3.2.5. Кредитного договору не були виконані: не повернуто суму кредиту та не сплачені проценти за користування кредитом. Загальний розмір заборгованості ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" перед ПАТ "Укргазпромбанк" станом на 10.12.2014 складав 12 132 634, 56 грн, з яких: 10 460 000 грн прострочена заборгованість за кредитом; 1 672 634,00 грн прострочена заборгованість за відсотками (за період з серпня 2013 року по 10.12.2014).
18. ПАТ "Укргазпромбанк" в листопаді 2014 року звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України з позовом про стягнення заборгованості з ТОВ "Української теплоізоляційної компанії" та ОСОБА_3 солідарно в вище заявленому розмірі. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України від 20.01.2015 позовні вимоги ПАТ "Укргазпромбанк" задоволені повністю, стягнуто з ТОВ "Української теплоізоляційної компанії" та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ "Укргазпромбанк" 12 132 634, 56 грн. Рішення вступило в законну силу та знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в м. Київ ВП№48851305 та ВП№51399131.
19. 06.07.2017 між ПАТ "Укргазпромбанк" та ОСОБА_4 був укладений договір №36 про відступлення прав вимоги, за яким Банк відступив новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув прав вимог Банку до позичальників та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1. Боржниками/заставодавцями відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами у Додатку №1 до Договору №36 про відступлення прав вимоги від 06.07.2017 є ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" (договір банківського кредиту №7-КЛ/11-Л від 12.07.2011, балансова вартість кредиту - 137 305 690,76 грн, сума права вимоги - 13 904 477,30 грн), ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" (договір застави (обладнання, рухомого майна) від 07.02.2014) та ОСОБА_3 (договір поруки №8-П/11-Л від 12.07.2011).
20. 06.07.2017 між ПАТ "Укргазпромбанк" та ОСОБА_4 був укладений Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12.07.2011, посвідченим Дідовець А.Г приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області та зареєстрованим в реєстрі за №2134.
21. 26.09.2017 ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою про заміну кредитора у справі про визнання банкрутом ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" із ПАТ "Укргазпромбанк" на правонаступника ОСОБА_4 . Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.10.2017 в задоволені заяви було відмовлено. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського господарського суду Рівненської області від 18.10.2017 було задоволено. Замінено кредитора у справі про визнання банкрутом ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" із ПАТ "Укргазпромбанк" на правонаступника ОСОБА_4 .
22. Також за час здійснення господарської діяльності ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" не в повному обсязі сплачувало платежі до бюджету, у зв`язку з чим, відповідно до стану розрахунків з бюджетом, станом на 21.06.2016 рахується податкова заборгованість в сумі 181 620,41 грн, а саме: (18010500) по земельному податку з юридичних осіб становить 178 090,55 грн основного платежу та 3 529,86 грн штрафних санкцій та пені.
23. Контролюючим органом заявлялись позови по стягнення податкової заборгованості з ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та відповідно дані вимоги були задоволені, а саме:
- постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 по справі № 817/2258/14 в сумі 25 742,93 грн;
- постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 по справі № 81 71408 1 5 в сумі 62 247,38 грн;
- постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 по справі № 817/2421 /1 5 в сумі 24 454,65 грн.
24. Крім того за ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" за Договором № б/н від 29.11.2013 станом на 21.06.2016 (дата винесення ухвали Господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 №918/420/16 про порушення провадження у справі про банкрутство) рахується заборгованість перед ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 61 938,02 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 14 787,75 грн; заборгованість за відсотками -18 675,29 грн; заборгованість зі сплати пені -24 280,82 грн; заборгованість з комісії - 4 194,16 грн.
25. Крім того, рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.01.2015 у справі №918/1776/14 задоволені позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до Позичальника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", стягнуто на користь ПАТ КБ "Приватбанк" з ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" заборгованість у сумі 20 651,41 грн за договором № б/н від 29.11.2013, а також 1 776,95 грн - судового збору.
26. Відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів №1 від 06.02.2014 на суму 3663,29 грн, №2 від 17.03.2014 на суму 2863,25 грн, №3 від 17.03.2014 на суму 670,73 грн, №4 від 26.06.2014 на суму 450,38 грн, №5 від 30.07.2014 на суму 1853,21 грн, №6 від 21.08.2014 на суму 670,74 грн, №22 від 20.10.2014 на суму 317,01 грн та №28 від 22.12.2014 на суму 561,59 грн. ОСОБА_5 (директор ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія") надано поворотну фінансову допомогу для ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" на загальну суму 10 944,20 грн, яка не повернута вказаному кредитору. 
27. З огляду на вищевказане ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.08.2020 у справі №918/420/16 про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" визнано вимоги кредиторів до боржника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", а саме:
- ТОВ "Кольчуга МС" з грошовими вимогами в сумі 777 288 грн (основний борг) - черговість задоволення вимог четверта; судовий збір в сумі 2756 грн - черговість задоволення вимог перша;
- Головне управління ДПС у Рівненській області з грошовими вимогами в сумі 178 090,55 грн (основний борг) - черговість задоволення вимог третя, 3 529,86 грн - неустойка, пеня, штраф - черговість задоволення вимог шоста, судовий збір в сумі 2756 грн - черговість задоволення вимог перша;
- фізична особа ОСОБА_6 з грошовими вимогами у сумі 10 944,20 грн - черговість задоволення вимог четверта, судовий збір в сумі 174,45 грн - черговість задоволення вимог перша;
- ПАТ КБ "Приватбанк" з грошовими вимогами в сумі 39 434,15 грн (основний борг) - черговість задоволення вимог четверта, 24 280,82 грн - неустойка, пеня, штраф - черговість задоволення вимог шоста. Судовий збір в сумі 2 756 грн - черговість задоволення вимог перша;
- фізична особа ОСОБА_4 з грошовими вимогами у сумі 13 904 477,30 грн, які забезпечені заставою майна боржника.
28. Крім того вказаною ухвалою встановлено, що кредиторські вимоги ПАТ "Украгзпромбанк" забезпечені майном ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" в розмірі 12 068 913 грн, відповідно до: Іпотечного договору від 12.07.2011, укладеного між ПАТ "Укргазпромбанк" та ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", Договору застави від 07.07.2014, укладеного між ПАТ "Укргазпромбанк" та ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", а відтак їх погашення здійснюється в позачерговому порядку.
29. Судами встановлено, що відповідно до експертного висновку Товарної біржи "Універсальна", ринкова вартість цілісного майнового комплексу ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" станом на 18.03.2015 становила 23 308 290 грн з ПДВ (19 424 100 грн без ПДВ). У відповідності до висновку Торгово-промислової палати, ринкова вартість цілісного майнового комплексу ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" станом на 04.08.2017 становила 7 617 390 грн з ПДВ.
30. Ліквідатор ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" арбітражний керуючий Дуплика П. Г. провів аналіз фінансового стану банкрута та аналіз наявності або відсутності ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства та під час провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія".
31. Ліквідатором під час проведення аналізу фінансового стану банкрута встановлено наступне:

"Після укладення оспорюваних договорів ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" господарську діяльність не здійснювало. Також ліквідатором встановлено, що динаміка зміни чистого прибутку (збитку) є негативною протягом періоду, що аналізується. При цьому ліквідатор дійшов висновку, що збиток як фінансовий результат в розумінні норм Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку є зменшенням економічної вигоди, що за своєю суттю не відрізняється від інших витрат, та є показником неефективності діяльності суб`єкта господарювання.

Ліквідатором встановлено, що станом на 30.06.2016 значення "чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) " становило 1 101,6 тис. грн та скоротилося до значення 0,00 тис. грн протягом періоду з 01.01.2019 до 31.12.2019, що характеризує цей період відсутністю фактів здійснення господарської діяльності на підприємстві, пов`язаної із реалізацією продукції, товарів, виконання робіт та надання послуг. Даний показник відповідає за формування розміру прибутку та темпи розвитку господарської та операційної діяльності суб`єктом господарювання.

Враховуючи відсутність будь-якого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) протягом останнього звітного періоду, у підприємства відсутні ресурси для його розвитку, удосконалення матеріально-технічної бази, забезпечення всіх форм інвестування, що як наслідок й забезпечує відсутність прибутку в діяльності ТОВ "УТК".

З огляду на відсутність фінансової звітності підприємства ТОВ "УТК" за період другого кварталу 2016 року, за 2017 рік та за 2018 рік, ліквідатор припускає, що господарська діяльність ймовірно не здійснювалася саме протягом цих років.

За результатом аналізу фінансових показників на підготовчому етапі аналізу ліквідатор зазначає про неефективність господарської діяльності підприємства та його нестабільний фінансовий стан як на перше півріччя 2016 року так і за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, про що також вказує факт порушеного провадження у справі про банкрутство ТОВ Українська теплоізоляційна компанія.

Даний висновок сформовано останнім на підставі того факту, що прибуток належить до найважливіших показників, що характеризують ефективність роботи малих підприємств, які функціонують за принципами повного господарського розрахунку, самоокупності та самофінансування. Прибуток є узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності всіх видів малого підприємства, незалежно від форм власності. Таким чином, ліквідатор вважає, що відсутність прибутку свідчить про неефективність виробництва та нестабільність фінансового стану підприємства (стор. 14, 15 Висновку).

Відтак на даному етапі аналізу ліквідатор стверджує про наявність суттєвого викривлення фінансової звітності даного суб`єкта господарювання, недостовірність відображених значень та ймовірне приховування дійсного фінансового становища ТОВ Українська теплоізоляційна компанія.

За результатами проведеного аналізу Ліквідатором встановлено, що загальний стан фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю Українська теплоізоляційна компанія характеризується ознаками втрати платоспроможності, що підтверджує факт постановлення ухвали Господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 про відкриття провадження у справі про банкрутство № 918/420/16. Виявлені тенденції вказують на порушення фінансової стійкості підприємства, неефективність господарської діяльності суб`єкта господарювання та отримання збитку, як фінансового результату. Погіршення фінансового стану боржника та наявність економічних ризиків, вказують на ознаки втрати платоспроможності ТОВ "Українська телекомунікаційна компанія".

Ліквідатор зазначає, що загалом показники ліквідності ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" станом на 31.12.2019 характеризуються незадовільною тенденцією до скорочення, всі показники не відповідають своїм нормативним значенням, що вочевидь вказує на недостатність ліквідності та погіршення фінансового стану та платоспроможності підприємства.

За результатом аналізу абсолютних показників фінансової стійкості Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" ліквідатором встановлено, що фінансовий стан підприємства за період з 01.01.2016 до 30.06.2016 є передкризовим, що із фінансової точки зору трактується як стан, коли у підприємства спостерігається нестача джерел фінансування запасів і витрат, але водночас зберігається можливість відновлення рівноваги платіжних засобів і платіжних зобов`язань за рахунок залучення тимчасово вільних джерел засобів в оборот підприємства. Фактично, підприємство знаходиться на межі банкрутства, тобто маючи кредити і позики, які не погашені своєчасно, прострочену дебіторську і кредиторську заборгованість, запаси і витрати не забезпечуються джерелами їх формування.

Ліквідатором у Висновку зазначено, що за результатом аналізу рівня фінансової стійкості Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" протягом періоду першого півріччя 2016 року та періоду з 01.01.2019 до 31.12.2019 прослідковується наявність ознак за якими можливо встановити, що на підприємстві відбулося порушення стабільної діяльності, розгортання кризових явищ в господарських процесах та підрив самостійності фінансового стану підприємства.

Також ліквідатором за результатом аналізу оборотних активів суб`єкта господарювання дійшов припущення, що станом на 31.12.2019 за рахунок оборотних активів підприємства можливо було погасити 31% кредиторської заборгованості у відповідності до балансу ТОВ Українська теплоізоляційна компанія, однак враховуючи, що дебіторська заборгованість є активом із високим рівнем ризику її непогашення, судячи із незмінного розміру цього активу протягом 2016-2019 років, то такі факти вказують на відсутність перспектив відновлення платоспроможності за рахунок даної активної частини ресурсів підприємства, натомість наявні виправдані фінансові ризики щодо втрати платоспроможності.

В той же час ліквідатор у Висновку зазначає, що величина власних оборотних коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" протягом періоду першого півріччя 2016 року становила від`ємне значення та станом на 30.06.2016 дорівнювалося - 10 530 тис. грн, що є показником відсутності у даного суб`єкта господарювання короткострокових джерел для фінансування своєї роботи. За даними обставинами вбачається відсутність перспективи відновлення платоспроможності боржника.

Ліквідатором встановлено, що станом на 30.06.2016 загальний розмір дебіторської заборгованості ТОВ "УТК" становив 6 572,6 тис. гр., із яких 1 390,6 тис. грн. дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуг; 121,4 тис. грн за розрахунками з бюджетом; 5 061,6 тис. грн інша поточна дебіторська заборгованість.

Станом на 31.12.2019 загальний розмір поточної дебіторської заборгованості ТОВ Українська теплоізоляційна компанія становив 6 251,5 тис. грн.

Станом на 31.12.2019 кредиторська заборгованість ТОВ "УТК" збільшилася до величини в розмірі 20 490,1 тис. грн за рахунок значного росту статей Розділу ІІІ пасиву балансу.

Таким чином, проаналізувавши динаміку змін кредиторської заборгованості ТОВ Українська теплоізоляційна компанія за період, що аналізується, ліквідатором було встановлено стрімке нарощення підприємством боргів, що в розумінні Методичних рекомендацій також може свідчити про наявність дій зі сторони керівних органів підприємства щодо доведення боржника до банкрутства.

Відтак за результатом аналізу договорів про надання охоронних послуг майна боржника, укладених з ТОВ "Кольчуга МС", в сукупності із дослідженням кола суб`єктів, які вчиняли дії щодо нарощення штучної кредиторської заборгованості боржника із заінтересованими особами відносно боржника, а також враховуючи стан критичної неплатоспроможності боржника, що зафіксований в наслідок укладення даних правочинів, ліквідатором встановлено наявність ознак дій з умисного погіршення фінансово-господарського стану боржника ТОВ Українська теплоізоляційна компанія шляхом укладення завідомо невигідних для боржника правочинів виключно з метою формування штучної дружньої кредиторської заборгованості з метою порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та здійснення контролю над комітетом кредиторів боржника.

Ліквідатор звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі № 916/313/20 колегією суддів Касаційного господарського суду сформовано правовий висновок згідно якого перелік ознак погіршення фінансово-господарського стану підприємства, визначений пунктом 3.2. Розділу ІІІ Методичних рекомендацій, не є вичерпним. Верховний Суд зазначає, що здійснюючи аналіз на предмет наявності ознак погіршення фінансово-господарського стану підприємства та доведення до банкрутства до уваги слід приймати й положення частини 1 статті 215 ГК України, а також підстави для порушення справи про банкрутство.

Такими діями можуть бути, серед іншого, прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо. Такий обов`язок встановлено у частині 2 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства.

Правовою підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" являється заява ініціюючого кредитора ТОВ "Кольчуга МС", якою останній заявив про грошові вимоги до боржника в розмірі 1 338 862 грн 06 коп.

Договори, які стали підставою для порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", були підписані керівником ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" ОСОБА_5 та керівником ТОВ "Кольчуга МС" Мельничуком Русланом Миколайовичем.

При цьому, ОСОБА_5 в один проміжок часу являвся як керівником ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", так і співзасновником ініціюючого кредитора ТОВ "Кольчуга МС". Даний факт також є встановленим судом, що підтверджується ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.08.2020 у справі №918/420/16.

Даний факт свідчить про наявність у вищевказаних осіб можливості та умислу створити штучну заборгованість боржника перед ініціюючим кредитором з метою переслідування особистих корисних цілей та отримання вигоди, зокрема, порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та здійснення контролю над комітетом кредиторів боржника.

Штучне нарощення кредиторської заборгованості призвело до безпідставного боргового навантаження боржника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та як наслідок зумовило стан повної неплатоспроможності цього суб`єкта господарювання та неможливості виконати свої зобов`язання перед іншими кредиторами.

Згідно із п. 3.2.2.2 Методичних рекомендацій № 14 від 19.01.2006 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 №1361), ознаками доведення до банкрутства є наявність дій відповідних осіб боржника, які призвели до погіршення платоспроможності підприємства, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі. Навмисне погіршення фінансово-господарського стану підприємства можна визначити за такими основними ознаками як, зокрема, штучне збільшення розміру кредиторської заборгованості.

Проте, штучне створення кредиторської заборгованості за допомогою договорів про надання охоронних послуг не єдиний метод, який використовувався ОСОБА_6 та ТОВ "Кольчуга МС" для отримання особистої вигоди за рахунок шкоди та збитків, умисно завданих боржнику ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія".

В цей же період, між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС" було укладено два договори оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією.

Проаналізувавши укладені правочини встановлено, що умови договорів оренди нерухомого майна ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" є очевидно невигідними для боржника, оскільки орендна ставка за користування нежитловими приміщеннями загальною площею 80 937,2 кв.м. та земельною ділянкою площею 7,9989 га є мізерною та становить 0,00247 грн за 1 кв.м.

Правочини щодо передачі майна боржника в оренду, які укладені із заінтересованою особою, з визначенням символічного розміру орендної плати вважається правочином про око, тобто фраудаторним правочином, спрямованим з однієї сторони на завдання збитків боржнику ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", а з іншої на отримання вигоди третьою особою ТОВ "Кольчуга МС".

Більше того, даними правочинами було створено сприятливі умови для ТОВ "Кольчуга МС" щодо пролонгації цих договорів із наданням цьому підприємства переважного права на продовження строку дії договорів оренди нерухомого майна на завідомо невигідних для орендодавця ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" умовах.

Спільні дії керівництва боржника та ТОВ "Кольчуга МС" характеризуються економічними ознаками з доведення ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" до банкрутства.

По-перше, укладення завідомо невигідних для боржника договорів оренди нежитлових приміщень від 05.05.2014 та від 14.08.2014 призвело до погіршення показників оцінки фінансового стану ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія". Будь-яка фінансова або економічна вигода в укладенні даних правочинів відсутня, оскільки цілісний майновий комплекс боржника площею 80 937,2 кв.м. із прилеглою земельною ділянкою площею 7,9989 га було передано в оренду заінтересованій особі ТОВ "Кольчуга МС" фактично на безкоштовній основі за символічну плату 200 грн в місяць.

По-друге, передача в оренду всього нерухомого майна боржника на користь ТОВ "Кольчуга МС" за символічну орендну плату 200 грн на місяць (як дохід) та одночасна передача цього ж майна боржника тому ж самому підприємству ТОВ "Кольчуга МС" під охорону, однак уже за чималу плату в середньому розмірі 122 000 грн на місяць (як витрати), очевидно є нераціональним управлінським рішенням керівника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" щодо укладення завідомо невигідних для боржника правочинів з метою утворення штучної дружної кредиторської заборгованості із підприємством ТОВ "Кольчуга МС".

Таким чином, в діях керівника ТОВ "УТК" та ТОВ "Кольчуга МС" вбачаються ознаки умисного погіршення фінансово-господарського стану ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" з метою отримання особистої вигоди шляхом зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню.

Ліквідатор звертає увагу, що згідно правових висновків Верховного Суду, сформованих у постанові від 19.05.2021 у справі № 693/624/19, зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) "використовувала/використовували право на зло"; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб.

У постанові Верховного суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21 колегія суддів наголосила, що кожен учасник цивільного/господарського обороту, що укладає угоди з певною юридичною особою, має намір отримати відповідний результат, що можливе лише за платоспроможності цієї юридичної особи. Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник як одноосібний виконавчий орган, який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема щодо контрагентів боржника.

При цьому, дії боржника при вчинені фраудаторних правочинів зовні можуть мати ознаки досягнення та реалізації "нібито законних цілей", однак насправді можуть переслідувати інші цілі, які зрештою несуть негативні наслідки для боржника у вигляді неплатоспроможності та може унеможливити надання оцінки таким діям боржника (їх оспорення) на предмет відповідності та наявності в них ознак "fraus creditorum" (з лат. - вчинення на шкоду кредиторам). Правову позицію сформовано Верховним Судом у постанові 08.02.2023 у справі № 908/3057/21(908/213/22).

Ліквідатор виснує, що аналіз наявності або відсутності ознак доведення до банкрутства (до моменту відкриття провадження) підтвердив наявність умисних дій керівника, ініціюючого кредитора та пов`язаних із ними осіб, з доведення боржника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" до банкрутства. ОСОБА_6 спільно із ТОВ "Кольчуга МС" вжили заходів для штучного нарощення кредиторської заборгованості та погіршення стану платоспроможності ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" шляхом завдання боржнику збитків в особливо великих розмірах з метою умисного доведення боржника до банкрутства. Внаслідок зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню, за договорами охорони та договорами оренди нежитлових приміщень, укладених між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія"та ТОВ "Кольчуга МС", боржнику ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" було завдано збитків щонайменше на розмір штучної заборгованості в розмірі 2 132 686,06 грн.

За результатом проведеного аналізу встановлено, що неплатоспроможність ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" настала через протиправні дії колишніх керівників підприємства та пов`язаних із ними осіб.

Зокрема, внаслідок протиправних дій керівників ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" у період до порушення справи про банкрутство було укладено ряд фіктивних та фраудаторних договорів, що призвели до завдання боржнику значних збитків та утворення штучної кредиторської заборгованості, яка й слугувала підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "УТК" і визнання вимог ініціюючого кредитора ТОВ "Кольчуга МС".

Правочини, які були вчинені керівництвом ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" на шкоду боржнику та його кредиторам, дозволили третім особам безперешкодно та фактично безоплатно використовувати цілісний майновий комплекс у своїх особистих цілях, що в результаті призвело до протиправної розтрати і розкрадання заставного майна боржника. При цьому, з метою приховування дійсного фінансового стану підприємства в наслідок всіх недобросовісних діянь відносно боржника, керівництвом останнього відображено недостовірну інформацію у фінансовій та податковій звітності ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", що призвело до викривлення дійсних обставин справи щодо фінансового стану боржника.

В наслідок недобросовісних дій заінтересованих та відповідальних осіб боржника, підприємство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" втратило платоспроможність та можливість виконання взятих на себе зобов`язань в силу надмірної диспропорції між зобов`язаннями та активами.

Ознаки переслідування особистих цілей поза інтересами підприємства-боржника, шляхом вчинення незаконних дій та нанесення умисної шкоди боржнику з метою отримання особистої вигоди прослідковуються як до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "УТК", так і під час провадження у справі про банкрутство.

Ліквідатором сформовано основні висновки за результатом проведеного аналізу та зроблено такі висновки:
"Сукупність обставин, встановлених під час проведення Аналізу щодо виявлення ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі та під час процедури банкрутства у справі №918/420/16 про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", підтверджують, що Керівники боржника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та інші особи, пов`язані спільним умислом, а саме: ОСОБА_6 , ТОВ "Кольчуга МС", ОСОБА_2 , ТОВ "Українська технологічна компанія-1385" та ОСОБА_7 діяли на шкоду інтересам боржника та його кредиторам. Очевидним є висновок про те, що сукупність зазначених обставин, дій та бездіяльності винних у доведенні до банкрутства осіб, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами неможливості боржником ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток, що в подальшому створили умови та підстави для визнання його банкрутом з неможливістю задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство за рахунок власного майна Боржника. Таким чином, обставини, які були встановлені під час проведення даного Аналізу, зокрема описані в Розділі IV даного Висновку (в частині поглибленого аналізу щодо наявності/відсутності ознак доведення боржника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" до банкрутства), підтверджують наявність протиправних діянь в наслідок яких підприємство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" було умисно доведено до банкрутства, а встановлення всіх складових елементів складу правопорушення становить підставу для покладення на суб`єктів відповідальності субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.

Протиправна поведінка суб`єктів правопорушення з доведення боржника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" до банкрутства полягає у декількох аспектах, які реалізовувалися винними особами поетапно:

перший етап - створення штучної ("дружної") кредиторської заборгованості для порушення провадження у справі про банкрутство боржника та визнання вимог ініціюючого кредитора, який очевидно є заінтересованим та пов`язаним із боржником, з метою подальшого здійснення впливу на комітет кредиторів і реалізації спільних особистих інтересів на шкоду боржнику,

другий етап укладення правочинів про передачу в оренду всього майна боржника (фактично на безоплатній основі) на користь підприємства, щодо якого існує заінтересованість, для здійснення спільного контролю над ЦМК боржника та використання його в особистих цілях (розтрата, розкрадання, заволодіння та ін.),

третій етап протиправне укладення договору про демонтаж частини нерухомого майна, переданого в іпотеку, що попри заборону закону та судового рішення призвело до безконтрольного розкрадання заставного та іпотечного майна, до фактичного виведення із власності боржника частини майна, неможливості встановлення винних осіб в силу їх пов`язаності між собою, і найголовніше всі ці дії призвели до нанесення збитків кредиторам та унеможливили погашення їх кредиторських вимог, четвертий етап в період продажу на аукціоні права вимоги забезпеченого кредитора (Банку) до боржника, укладено правочин про передачу майна боржника на відповідальне зберігання третій особі, яка й намагалася придбати право вимоги до боржника, за відсутності згоди розпорядника майна і забезпеченого кредитора на укладення цього оплачуваного правочину, а з моменту передачі всього майна боржника на відповідальне зберігання даної особи відбулася крадіжка високовартісного заставного обладнання, п`ятий етап призначення на посаду керівника боржника особу, яка здійснює керівництво та контроль підприємства зберігача майна боржника, та який (керівник) своїми діями та бездіяльністю довід боржника до стану надкритичної неплатоспроможності, після чого було відкрито ліквідаційну процедуру та визнано боржника банкрутом.

Неправомірними діями щодо доведення ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" до банкрутства було завдано шкоди кредиторам у розмірі 17 510 739,10 грн, що визначено за правилами пункту 1 частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства у відповідності до якої розмір вимог до третіх осіб, які відповідності до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою особи як причини банкрутства та завданою шкодою полягає зокрема в тому, що боржник ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" як суб`єкт господарювання зобов`язаний відповідати перед кредиторами за взятими на себе зобов`язаннями, виконання яких стало неможливим в наслідок недобросовісних діянь керівних органів боржника та інших заінтересованих і пов`язаних осіб"."

Стислий виклад позовних вимог
32. 28.07.2025 ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Дуплики П. Г. звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС" (далі - ТОВ "Кольчуга МС"), в якому просило суд:
- визнати недійсним Договір оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією за № 4 від 05.05.2014, укладений між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС";
- визнати недійсним Договір оренди нежитлового приміщення (адмінбудівлі) за № 9 від 14.08.2014, укладений між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС";
- визнати недійсним Договір про надання охоронних послуг № 2 від 01.01.2014, укладений між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС";
- визнати недійсним Договір про надання охоронних послуг № 33 від 28.01.2015, укладений між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС".
33. Позовні вимоги мотивовані тим, що зазначені договори є правочинами, які були укладені на шкоду боржнику та кредиторам, оскільки внаслідок їх укладення фінансово-господарський стан ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" відчутно погіршився в силу відсутності у цих правочинах економічної доцільності та фінансової вигоди для боржника. Натомість, на підставі договорів охоронних послуг утворилася штучна кредиторська заборгованість в розмірі 1 338 862,06 грн, що й становило підставу для порушення провадження у справі про банкрутство. Пізніше відповідач на підставі даних правочинів заявив додаткові вимоги в розмірі 777 288,00 грн.
34. Вказані правочини дозволили ТОВ "Кольчуга MC" фактично безкоштовно використовувати цілісний майновий комплекс боржника з одночасним створенням "дружньої" кредиторської заборгованості за нібито здійснення охорони цього ж цілісного майнового комплексу. В цей же час, сторони уклали договори оренди нежитлових приміщень ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" за символічну орендну плату 200 грн на місяць (як дохід), що порівняно із вартістю охоронних послуг тих же самих нежитлових приміщень ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" в середньому розмірі 122 000 грн. на місяць (як витрати), очевидно є ознакою фіктивності таких договорів, використання яких спрямовано на цілі, відмінні від отримання прибутку.
35. Позивач вважає, що вказані обставини суперечать принципам цивільного обороту, свідчать про наявність спільного очевидно недобросовісного умислу ОСОБА_6 та ТОВ "Кольчуга MC" на створення штучної кредиторської заборгованості для подальшого здійснення контролю над комітетом кредиторів боржника у разі відкриття провадження у справі про його банкрутство.
36. Позивач доводить, що вказані дії були спрямовані на завдання шкоди третім особам - реальним кредиторам ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", що у розумінні норм Цивільного кодексу України є зловживанням правом.
37. Таким чином, позивач вважає, що договори вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами, без наміру їх реального виконання, виключно з метою формування "дружньої" кредиторської заборгованості з метою здійснення в майбутньому контролю над комітетом кредиторів. 
38. Окрім того, за доводом позивача факт розкрадання майна боржника, яке перебувало в заставі ПАТ "Укргазпромбанк" є свідченням того, що відповідачем фактично не надавалися охоронні послуги, а укладені договори є проявом зловживання правом та використання правового інструментарію всупереч його призначенню, тобто з метою отримання особистої вигоди за рахунок нанесення шкоди боржнику та його майну. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду
39. 30.12.2025 рішенням Господарського суду Рівненської області у справі №918/420/16 (918/685/25) позов задоволено.
Визнано недійсним Договір оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією за №4 від 05.05.2014, укладений між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС".
Визнано недійсним Договір оренди нежитлового приміщення (адмінбудівлі) за №9 від 14.08.2014, укладений між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС".
Визнано недійсним Договір про надання охоронних послуг № 2 від 01.01.2014, укладений між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС".
Визнано недійсним Договір про надання охоронних послуг № 33 від 28.01.2015, укладений між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та ТОВ "Кольчуга МС".
40. 17.02.2026 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду (повний текст складено 23.02.2026) апеляційну скаргу ТОВ "Кольчуга МС" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.12.2025 у справі №918/420/16(918/685/25) залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 30.12.2025 у справі № 918/420/16 (918/685/25) - без змін.
41. Судові рішення мотивовані тим, що оспорювані правочини вчинені на шкоду ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та його кредиторам, є фраудаторними, відтак підлягають визнанню недійними з метою захисту інтересів всіх учасників провадження у справі про банкрутство боржника.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги ТОВ "Кольчуга МС"
42. 23.02.2026 ТОВ "Кольчуга МС" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду Рівненської області від 30.12.2025 у справі № 918/420/16(918/685/25); ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ліквідатора ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" відмовити у повному обсязі. 
43. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржник доводить порушення судами попередніх інстанцій ст.ст. 7, 75, 86, 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неправильне застосування ст. 3, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) та неврахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах:
- Великої Палати Верховного /Суду від 047.02.2026 у справі № 910/6654/24, 
- у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15, у постановах Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 04.12.2019 у справі № 910/17755/18, від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17, від 19.02.2021 у справі № 904/279/20, від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), від 02.05.2023 у справі № 904/648/22, від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18, від 16.10. 2024 у справі № 911/3706/23, від 18.02.2025 у справі № 916/5751/23, від 05.12.2023 у справі № 903/178/22, від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17, від 28.07.2021 у справі № 759/24061/19, від 09.09.2024 у справі № 352/1070/17, від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, від 01.04.2020 у справі № 182/2214/16-ц, від 03.07.2019 у справі № 369/3706/23, від 18.09.2023 у справі № 582/18/21, від 15.03.2023 року у справі № 753/8671/21, від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, від 16.11.2023 у провадженні № 11-228сап21, оскільки позивач не зазначив, які саме його охоронювані законом права чи інтереси були порушені оскарженими правочинами на час їх вчинення, а також щодо доведення наявності "злого" умислу при укладенні правочинів у господарській діяльності суб`єкта господарювання;
- постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, Верховного Суду від 19.12.2019 року у справі № 520/11429/17, від 02.04.2025 у справі №947/28306/21 щодо преюдиційності судового рішення, що набрало законної сили.
44. При цьому, скаржник доводить, що обставини щодо правомірності договорів оренди вже були предметом детального судового розгляду у справі № 918/420/16(918/1057/20), в якій було встановлено відсутність підстав для визнання їх недійсними, а також вимоги ТОВ "Кольчуга МС", які виникли на підставі договорів охорони були включені до реєстру вимог кредиторів. 
45. На переконання скаржника, оспорювані правочини є правомірними, реальними, мали ринковий характер, укладені за відсутності пов`язаності сторін, а висновки судів про спричинення збитків вказаними правочинами та утруднення погашення кредиторської заборгованості перед іншими кредиторами є безпідставними та не відповідають обставинам справи. 
46. Скаржник також вказує, що суд апеляційної інстанції порушив п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України та не зупинив провадження у цій справі на час перебування на службі в Збройних Силах України ОСОБА_2 , який є кредитором-правонаступником у справі про банкрутство боржника, а також незаконно стягнув з нього судовий збір пропри наявність у нього статусу учасника бойових дій, що звільняє його від сплати судового збору згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". 
47. Також наполягає, що заява про застосування позовної давності, яка додається до касаційної скарги, не була подана ОСОБА_2 у суді першої інстанції з поважних причин, оскільки ОСОБА_2 як фізична особа перебував на фронті, а як директор і єдиний власник ТОВ "Кольчуга МС" він був зареєстрований лише 30.12.2025 - безпосередньо в день винесення рішення. При цьому, скаржник вказує на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10/18 щодо застосування позовної давності судом касаційної інстанції у разі неможливості захисту прав у першій інстанції через об`єктивні обставини.
48. 16.05.2026 ТОВ "Кольчуга МС" подано до Суду додаткові пояснення щодо обґрунтування підстав касаційного оскарження. 

Б. Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 .
49. 16.03.2026 (через підсистему "Електронний Суд") ОСОБА_1 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просив скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду Рівненської області від 30.12.2025 у справі № 918/420/16 (918/685/25); ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ліквідатора ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" відмовити повністю. 
50. Скаржник стверджує про порушення судами попередніх інстанцій ст. 17, 18, 75 ГПК України, оскільки суди безпідставно не взяли до уваги встановлених обставин справи №918/420/16(918/1057/20) щодо дійсності оспорюваних правочинів у цій справі та протиправно поклали на відповідачів повторний тягар доказування правомірності своїх дій при укладенні оспорюваних правочинів. 
51. Скаржник наполягає на тому, що висновки судів про наявність підстав для визнання недійсними спірних договорів є припущеннями та не підтверджені матеріалами справи, заборгованість за спірними правочинами не спричинила неможливість або утруднення погашення кредиторської заборгованості перед іншими кредиторами. Вказує, що укладення договорів на послуги охорони вчинялось саме із метою збереження майна, наявність ймвірних збитків боржника жодним чином не пов`язана із укладенням оспорюваних договорів, суди не встановили конкретних обставин, а також інших учасників цивільних правовідносин, стосовно яких нібито вчинені дії з "використанням права на зло".
52. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України), ОСОБА_1 стверджує, що суди застосували норми права без урахування висновків:
- Великої Палати Верховного /Суду від 047.02.2026 у справі № 910/6654/24, 
- у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15, у постановах Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 04.12.2019 у справі № 910/17755/18, від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17, від 19.02.2021 у справі № 904/279/20, від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), від 02.05.2023 у справі № 904/648/22, від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18, від 16.10. 2024 у справі № 911/3706/23, від 18.02.2025 у справі № 916/5751/23, від 05.12.2023 у справі № 903/178/22, від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17, від 28.07.2021 у справі № 759/24061/19, від 09.09.2024 у справі № 352/1070/17, від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, від 01.04.2020 у справі № 182/2214/16-ц, від 03.07.2019 у справі № 369/3706/23, від 18.09.2023 у справі № 582/18/21, від 15.03.2023 року у справі № 753/8671/21, від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, від 16.11.2023 у провадженні № 11-228сап21, оскільки позивач не зазначив, які саме його охоронювані законом права чи інтереси були порушені оскарженими правочинами на час їх вчинення, а також щодо доведення наявності "злого" умислу при укладенні правочинів у господарській діяльності суб`єкта господарювання;
- постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17, від 02.04.2025 у справі №947/28306/21 щодо преюдиційності судового рішення, що набрало законної сили.

В. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
53. 16.05.2026 позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити без змін оскаржувані судові рішення, а касаційні скарги ТОВ "Кольчуга МС" та ОСОБА_1 - без задоволення. 
54.   ОСОБА_2 фактично ототожнює власні обставини проходження військової служби з процесуальними правами юридичної особи ТОВ "Кольчуга МС", що суперечить принципу самостійності юридичної особи як учасника справи. Позивач наголошує, що учасником справи та відповідачем у ній є саме ТОВ "Кольчуга МС" як юридична особа, а не ОСОБА_2 як фізична особа, а тому саме товариство було зобов`язане забезпечити належну реалізацію своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі щодо своєчасного подання заяви про застосування позовної давності.
55. Позивач також вважає, що суд першої інстанції належно дослідив та оцінив матеріали справи №918/420/16 про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" в цілому та дійшов вірного висновку, що підстави позову у даній справі не є ідентичними підставам позову у справі №918/420/16(918/1057/20), на яку посилається скаржник в касаційній скарзі. 
56. Позивач також вважає, що суд апеляційної інстанції вірно виснував, що оспорювані договори вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами, без наміру їх реального виконання, виключно із метою формування штучної дружньої кредиторської заборгованості з метою здійснення в майбутньому контролю над комітетом кредиторів боржника у випадку відкриття провадження у справі про банкрутство щодо нього.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
57. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
58. Щодо доповнень ТОВ "Кольчуга МС", які подані скаржником до Верховного Суду 16.05.2026, Суд зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 298 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження. Оскільки доповнення до касаційної скарги ТОВ "Кольчуга МС" подані поза межами встановленого строку і скаржником не порушується питання про його поновлення, Суд не бере їх до уваги.
59. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання визнання недійсними правочинів, укладених боржником до відкриття провадження у справі про банкрутство. 
60. Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального в оскаржуваних судових рішеннях, оцінивши доводи касаційних скарг та відзиву, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарг з огляду на таке.
61. Верховний Суд неодноразово зазначав, що інститут визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливого справедливого задоволення вимог кредиторів. 
62. Звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника (постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19(905/2445/19), на яку, зокрема, посилаються скаржники в касаційних скаргах).
63. Так, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
64. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
65. Частиною 3 статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
66. Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
67. Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, й це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
68. Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.
69. Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.
70. Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.05.2024 у справі № 924/408/21 (924/287/23)).
71. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.02.2026 у справі № 910/6654/24, на яку також посилаються скаржники, щодо природи фраудаторного правочину вказала, що правочин, що вчиняється з метою завдати шкоди кредитору і який досягає цієї мети, є фраудаторним. Правочин не має вчинятись з метою заподіяти зло (тобто здійснити зловживання правом) і втілювати цей намір. Такий правочин має кваліфікуватись судами як фраудаторний та, за наявності відповідної позовної вимоги, має бути визнаний недійсним.
72. Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій під час задоволення вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.
73. Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог "дружнього" кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.
74. У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду вказував, що формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: 
- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; 
- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);
- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.
75. Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/379/23 (постанова від 18.12.2024) наголосила, що остаточну кваліфікацію певного правочину як фраудаторного повинен здійснювати суд в кожній конкретній справі, виходячи із встановлених обставин.
76. У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що вимоги ініціюючого кредитора ТОВ "Кольчуга МС" ґрунтувалися на заборгованості, яка виникла на підставі договорів про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 та №33 від 28.01.2015, за умовами яких відповідач зобов`язався здійснювати охорону майна боржника. Заявник ТОВ "Кольчуга МС" стверджував, що за договором № 4 неоплаченими залишилися послуги в розмірі 241 750 грн та в розмірі 943 512 грн за договором № 33. Також між сторонами було укладено договір оренди нежитлових приміщень №4 від 05.05.2014, за яким боржник передав відповідачу в оренду склад готової продукції та головний виробничий корпус загальною площею 79 989 кв.м. із прилеглою земельною ділянкою та договір оренди нежитлового приміщення (адмінбудівлі) за №9 від 14.08.2014, предметом оренди за яким є адміністративна будівля загальною площею 948,2 кв.м. Розмір щомісячної орендної плати за кожним з вказаних договорів становить 100 грн. 
77. Суди виснували, що вказані правочини дозволили ТОВ "Кольчуга МС" фактично безкоштовно використовувати цілісний майновий комплекс боржника з одночасним створенням "дружньої" кредиторської заборгованості за здійснення охорони цього ж цілісного майнового комплексу, врахувавши вартість оренди нежитлових приміщень боржника в розмірі 200 грн на місяць (як дохід) та вартість охоронних послуг тих же самих нежитлових приміщень ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" в середньому розмірі 122 000 грн на місяць (як витрати). 
78. Верховний Суд вважає правильним висновок судів, що цілі оспорюваних правочинів відмінні від отримання прибутку, що суперечить принципам цивільного обороту та свідчить про наявність спільного очевидно недобросовісного умислу у сторін оспорюваних правочинів на створення штучної кредиторської заборгованості. 
79. Судами також враховано встановлений ліквідатором в результаті здійснення фінансового аналізу діяльності боржника факт розкрадання майна боржника, яке перебувало в заставі та іпотеці ПАТ "Укргазпромбанк", що свідчить про фактичну відсутність надання відповідачем охоронних послуг. За час господарювання ТОВ "Кольчуга МС" на об`єкті боржника з січня 2014 року до травня 2017 року зазначений цілісний майновий комплекс боржника зазнав значних збитків та втрат. 
80. Проаналізувавши висновки щодо ринкової вартості цілісного майнового комплексу ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" станом на 18.03.2015 та станом на 04.08.2017, судами виснувано, що за період 2015-2017 років цілісному майновому комплексу боржника завдано збитків на суму 15 690 900 грн.
81. Судами попередніх інстанцій також надано оцінку результатам проведеного ліквідатором ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" аналізу фінансового стану банкрута, аналізу наявності або відсутності ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, яким зокрема, встановлено, що після укладення оспорюваних договорів ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" господарську діяльність не здійснювало. За результатами проведеного аналізу ліквідатором встановлено, що загальний стан фінансово-господарської діяльності ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" характеризується ознаками втрати платоспроможності. Виявлені тенденції вказують на порушення фінансової стійкості підприємства, неефективність господарської діяльності суб`єкта господарювання та отримання збитку, як фінансового результату. Погіршення фінансового стану боржника та наявність економічних ризиків, вказують на ознаки втрати платоспроможності ТОВ "Українська телекомунікаційна компанія". Ліквідатором встановлено наявність ознак дій з умисного погіршення фінансово-господарського стану боржника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" шляхом укладення завідомо невигідних для боржника правочинів виключно з метою формування штучної "дружньої" кредиторської заборгованості з метою порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" та здійснення контролю над комітетом кредиторів боржника.
82. Отже, встановивши, що оспорювані у цій справі договори, укладені між боржником та ТОВ "Кольчуга МС", призвели до створення штучної "дружньої" кредиторської заборгованості з метою здійснення контролю над комітетом кредиторів, спричинили збитки, розтрату заставного та іпотечного майна боржника та врахувавши, що за оспорюваними правочинами боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним, а виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю стало неможливим, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано виснували, що вказані договори є фраудаторними, вчинені всупереч принципу добросовісності на шкоду кредиторам та боржнику, а відтак підлягають визнанню недійсними. 
83. Щодо доводів касаційних скарг про те, що судовими рішеннями у справі № 918/420/16(918/1057/20) вже було встановлено відсутність підстав для визнання спірних правочинів недійсними, колегія суддів зазначає таке.
84. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.
85. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України).
86. Отже, однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.
87. Передумовою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.
88. При цьому, для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою (постанова Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 904/2759/20).
89. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.09.2025 у справі № 911/906/23 вказала, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить постановити судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17). Процесуальне законодавство не позбавляє заявника права на розгляд спору про той же предмет у разі зазначення ним нових фактів, інших підстав позову та надання на їх доведення доказів, якими він обґрунтовує ці нові підстави.
90. Судами першої та апеляційної інстанції було проаналізовано предмети та підстави позову у справі № 918/420/16 (918/1057/20) за позовом розпорядника майна боржника про визнання недійсними договорів надання охоронних послуг № 2 та № 33 з підстав укладення їх між заінтересованими особами та у цій справі за позовом ліквідатора про визнання недійсними вказаних договорів, а також договорів оренди № 4 та № 9, як таких, що укладені на шкоду боржнику та кредиторам та з метою створення штучної кредиторської заборгованості. При цьому, суд першої інстанції також з`ясував, що при ухваленні рішення у справі №918/420/16(918/1057/20) суд не надавав оцінку тим обставинам, які наведені у позовній заяві ліквідатора у справі 918/420/16(918/685/25). Отже, судами встановлено, що справи № 918/420/16(918/1057/20) та № 918/420/16(918/1057/20) відрізняються предметом спору та підставами позову, а тому Верховний Суд відхиляє доводи скаржників про те, що є таке, що набрало законної сили, рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
91. Доводи скаржників про порушення судами попередніх інстанцій положень ст. 75 ГПК України та неврахування висновків Верховного Суду у вказаних скаржниками постановах щодо преюдиційних обставин, а також про відсутність фраудаторного характеру оспорюваних правочинів зводяться до незгоди із висновками судів та спрямовані на спонукання суду касаційної інстанції здійснити переоцінку наявних у справі доказів та встановлення обставин справи, що не узгоджується із компетенцією Верховного Суду відповідно до ст. 300 ГПК України. 
92. Колегія суддів наголошує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 908/1795/19). 
93. Верховний Суд у цій справі не встановив порушень судами попередніх інстанцій норм процесуального закону щодо отримання та дослідження доказів у справі і скаржниками таких обставин не доведено. 
94. Разом з тим, скаржники в касаційних скаргах не спростували обґрунтований висновок судів попередніх інстанцій, що спірні у цій справі договори вчинені на шкоду боржнику та кредиторам, з "використанням права на зло" стосовно інших учасників цивільних правовідносин. 
95. Скаржники наводять в касаційних скаргах низку постанов Верховного Суду, стверджуючи про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених в них, оскільки, на думку скаржників, позивач не зазначив, які саме його охоронювані права та інтереси порушені оспорюваними правочинами та не довів злого умислу при їх укладенні. 
96. Верховний Суд неодноразово наголошував, що підставою для касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України є неврахування висновку саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
97. Відповідно, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.
98. Проте, скаржники не вказують який саме висновок Верховного Суду із зазначеного ними переліку постанов щодо застосування якої саме норми права не було враховано судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.
99. У кожній із наведених справ, судами досліджувались різні за змістом предмети та підстави позовів, відмінні докази та на підставі встановлених судами обставин кожної конкретної справи ухвалювалися відповідні судові рішення, що не може свідчити про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у цій справі під час розгляду вимог про визнання оспорюваного правочину недійсним.
100. При цьому, Верховний Суд зауважує, що справи № 904/279/20 та № 369/3706/23 за даними Єдиного державного реєстру судових рішень не переглядалися в касаційному порядку, отже не можуть бути джерелом правозастосовчої практики в розумінні ч. 4 ст. 236 ГПК України. 
101. Доводи касаційної скарги ТОВ "Кольчуга МС" щодо пропуску позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідач під час розгляду справи судовими інстанціями не скористався своїм правом на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору, а заявив про це в касаційній скарзі, тому у Верховного Суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності. Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10/18 в цій частині Суд не бере до уваги, оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня постанова суду касаційної інстанції у справі з таким номером. 
102. Відносно доводів ТОВ "Кольчуга МС" про порушення судами п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України, оскільки суди не зупинили провадження у цій справі на час перебування ОСОБА_2 на військовій службі, Суд зазначає, що в силу наведеної норми суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 
103.  ОСОБА_2 залучений до участі в цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ухвалою місцевого господарського суду від 09.09.2025. 
104. Отже, хоча ОСОБА_2 наразі є керівником відповідача, але не є стороною у цій справі, а стороною у справі є саме ТОВ "Кольчуга МС" (відповідач), яке є юридичною особою, тому, зважаючи на наведені норми права, вказане виключає застосування пункту 3 частини першої статті 227 ГПК України, яким чітко та безумовно визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 
105. Посилання касаційної скарги ТОВ "Кольчуга МС" на безпідставне стягнення з ОСОБА_8 судового збору судом апеляційної інстанції попри наявність у нього статусу учасника бойових дій, колегія суддів відхиляє як безпідставні. З матеріалів справи вбачається, що апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції здійснювався за апеляційною скаргою ТОВ "Кольчуга МС", а не ОСОБА_2 . У зв`язку з залишенням постановою апеляційного суду рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги ТОВ "Кольчуга МС" - без задоволення, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у такому випадку покладається на скаржника, яким є юридична особа, на яку не поширюються пільги, встановлені п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". 
106. Решта аргументів касаційних скарг не впливають на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях.
107. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційних скарг про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права не підтвердилися, у зв`язку з чим Суд не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг. 
108. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть різнитися залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 указаної Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00, пункт 23). 
109. Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
110. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України). 
111. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційні скарги ТОВ "Кольчуга МС" та ОСОБА_1 підлягають залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова та рішення судів попередніх інстанцій - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат
112. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційних скарг та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржників витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС" та ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду Рівненської області від 30.12.2025 у справі № 918/420/16 (918/685/25) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

В. Погребняк