РІШЕННЯ
Іменем України

22 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/353/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження
За позовом: Чернігівської окружної прокуратури
вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 02910114
в інтересах держави в особі позивача: Управління освіти Чернігівської міської ради
проспект Перемоги, 141, м. Чернігів, 14013, код ЄДРПОУ 02147598
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Чорної Олени Миколаївни
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Предмет спору: про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 72 208,65 грн штрафу,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Чернігівська окружна прокуратура через підсистему “Електронний суд” звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача: Управління освіти Чернігівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Чорної Олени Миколаївни про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 28.02.2025 до Договору №25/76 на виконання поточного ремонту від 05.02.2025, укладеної між Управлінням освіти Чернігівської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Чорною Оленою Миколаївною, а також стягнення 72 208,65 грн штрафу.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.
Ухвала суду від 21.04.2026 доставлена учасникам справи до їх Електронних кабінетів у підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС 21.04.2026 о 19:14, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву на позов є 07.05.2026 включно.
04.05.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд», в межах встановленого судом процесуального строку, надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
11.05.2026 від прокуратури через підсистему «Електронний суд», в межах встановленого судом процесуального строку, надійшла відповідь на відзив, у якій прокурор вважає доводи відповідача необґрунтованими та просить позовні вимоги задовольнити.
14.05.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд», в межах встановленого судом процесуального строку, надійшли заперечення, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
18.05.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 ГПК України.
26.05.2026 від прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву про залишення позову без розгляду з посиланням на безпідставність доводів відповідача.
Подані учасниками заяви по суті прийнято судом до розгляду.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №25/76 на виконання поточного ремонту від 05.02.2025 в частині виконання договірних зобов?язань у визначені договором строки. Одночасно прокурор зазначає про те, що відповідачкою було ініційовано укладення додаткової угоди №1 від 28.02.2025 до Договору за відсутності документального підтвердження об?єктивних обставин, що спричинили продовження строків надання послуг, а отже з порушенням вимог п. 4 ч.5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” та п.п.4 п.19 Особливостей №1178 від 12.10.2022, що є підставою для визнання спірної додаткової угоди недійсною у судовому порядку. За доводами прокурора, у випадку визнання судом недійсною спірної додаткової угоди, остання не породжуватиме правових наслідків, і оскільки відповідачка не виконала взяті зобов?язання в обумовлений договором строк, до неї застосовується відповідальність, визначена п. 15.6. Договору у вигляді штрафу у розмірі 3% від вартості невиконаних послуг за кожен день прострочення взятих на себе зобов?язань у сумі 72 208,65 грн. 
Відповідач у поданому відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позову та зазначає про те, що в рамках поточного ремонту здійснювалася заміна зовнішніх дверей навчального закладу, які не є товаром, що можна придбати в магазині в день звернення, а виготовляються під замовлення відповідно до замірів дверних прорізів, що не є стандартними; безпосереднє надання послуг на об?єкті розпочато після отримання нових дверних конструкцій; претензій щодо несвоєчасності наданих послуг та/або про нарахування штрафних санкцій від позивача на адресу відповідача не надходили. Ініціювання укладення додаткової угоди не є фактом внесення змін до договору, а є лише пропозицією, що могла бути як прийнята другою стороною, так і відхилена. Замовник погодив продовження строку надання послуг, про що було укладено додаткову угоду №1 від 28.02.2025, яка не суперечить умовам договору, а отже підстави для визнання її недійсною відсутні. Зобов`язання сторін за договором виконані ними в повному обсязі без претензій щодо якості, кількості, вартості послуг, незначне перевищення строку виконання зобов`язань не призвело ні до збільшення обсягу зобов`язань, ні до неналежного виконання зобов`язань, ні до негативних наслідків. В календарному графіку строки початку та закінчення виконання робіт на об?єкті визначені без врахування строків оформлення документації. Дата, яка вказана на Актах приймання- передачі наданих послуг не має нічого спільного із датою фактичного завершення надання послуг на об`єкті. За доводами відповідача, фактично виконання послуг на об?єкті було завершено 03.03.2025, що підтверджується листом №72/02-06.04/2026 від 29.04.2026, прокуратурою помилково ототожнюється дата підписання Акту приймання-передачі наданих послуг із датою фактичного завершення надання послуг на об`єкті, які не мають між собою нічого спільного. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що прокуратурою не враховано ч.5 ст. 254 ЦК України та здійснено розрахунок штрафних санкцій з 02.03.2025, який був вихідним днем. На думку відповідач, прокурором не додано жодного доказу, що б підтверджував наявність саме виключного випадку для представництва інтересів позивача, що свідчить про подання позовної заяви за межами наявних у прокуратури повноважень. Одночасно відповідач зазначає про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмір 5000,00 грн.
Прокурор у відповіді на відзив вважає доводи відповідача необґрунтованими та вказує на те, що ні в листі про ініціювання продовження строку виконання робіт за договором, ні в додатковій угоді не вказано, що на час їх складання роботи виконано підрядником частково і які саме роботи залишилися невиконаними; до листа від 28.02.2025 відповідачем не додано жодного підтверджуючого документа об`єктивної необхідності продовження строку виконання зобов`язань в той час, як до позову прокурором долучено докази протилежного та наведено пояснення, що повністю спростовують існування відповідних підстав. На дату підписання Договору – 05.02.2025 відповідач повинен був об`єктивно оцінити можливість своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань та усвідомлювати ризики настання негативних наслідків, пов`язаних із порушенням строків виконання робіт. Дії сторін Договору щодо необґрунтованого продовження строків виконання робіт, шляхом укладення додаткових угод, суперечать меті Закону України «Про публічні закупівлі». Також прокурор звертає увагу на те, що предметом договору є надання послуг із заміни дверей, тобто виконання внутрішніх робіт у приміщенні закладу освіти, характер яких не ставиться у залежність від погодних умов, а відтак посилання відповідача на їх вплив є необґрунтованими. За доводами прокурора зобов`язання підрядника не зводиться виключно до «фізичного» виконання робіт, а включає обов`язок передати замовнику результат таких робіт у порядку, визначеному договором, тобто, у розумінні ч. 1 ст. 251 ЦК України – вчинити дії, які мають юридичне значення. В силу умов Договору та норм ЦК України Акти приймання наданих послуг (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) свідчать про завершення виконання зобов`язання підрядником, передачу результату робіт, виникнення обов`язку замовника з оплати. Оскільки умовами договору визначено термін виконання зобов`язання, то приписи ч. 5 ст.254 ЦК України щодо перенесення строку виконання зобов`язання на перший робочий день не застосовуються. Невиконання в цей термін є простроченням, з якого починається нарахування штрафних санкцій. При поданні позову прокуратурою доведено наявність підстав для звернення з цим позовом до суду. 
Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив наголошує, що п.4.4. Договору не містить посилання на п. 2.1. договору, що б дало підстави припустити, що передача замовнику наданих послуг повинна була б відбутися саме у строк, що передбачений п. 2.1. Договору; пункт 4.4. не містить іншого строку для передачі замовнику документів про виконання Договору; пункт 13.1. Договору, як і будь-який інший пункт договору, не містить строків, у які підрядник повинен був скласти Акти приймання-передачі наданих послуг та передати його на підпис замовнику, а врегульовує лише строки перевірки наданих Актів уповноваженими представниками замовника. Прокуратурою безпідставно здійснено нарахування штрафних санкцій, адже останньою помилково ототожнено дати підписання Актів приймання-передачі наданих послуг із датою фактичного завершення виконання послуг на об`єкті. Фактично виконання послуг на об`єкті було завершено 03.03.2025. Прокурором не доведено, що надання послуг було здійснено з порушенням встановлених для цього строків, а акти виконаних робіт (наданих послуг) повинні бути складені та підписані сторонами саме у строк, встановлений у п. 2.1. Договору.
Відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 ГПК України, у зв?язку з тим, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності. В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що кошти, за які здійснено реалізацію проєкту не є державними коштами чи коштами територіальної громади і навіть при задоволені позову не підлягають поверненню до місцевого чи державного бюджетів, а тому у правовідносинах, що виникли під час виконання сторонами договору № 25/76 від 05.02.2025 відсутній інтерес держави, представництво якого покладено на прокуратуру, а отже доданий прокуратурою позов виходить за межі повноважень прокуратури, що зазначені у статті 131-1 Конституції України та ч.1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», 1 є таким, що фактично поданий особою яка не має процесуальної дієздатності.
Прокуратура у запереченнях на заяву про залишення позову без розгляду зазначає, що позовна вимога про стягнення штрафу є видом матеріальної відповідальності відповідача за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань; отримувачем штрафних санкцій може бути виключно сторона по договору – Управління освіти Чернігівської міської ради, яке є виконавчим органом Чернігівської міської ради, уповноваженим представляти інтереси територіальної громади міста. Порушення умов закупівлі за кошти міжнародної допомоги та несвоєчасне виконання договорів за такими закупівлями, негативно впливає на авторитет держави, довіру суспільства та міжнародних організацій, та може негативно вплинути на подальше виділення коштів міжнародних організацій та держав партнерів для відновлення нашої країни після російської агресії. Звернення прокурора із вказаним позовом спрямоване на захист і відновлення зазначених державних інтересів, оскільки визнання недійсною оскаржуваної додаткової згоди та, як наслідок, стягнення штрафу за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань сприятиме своєчасному фінансуванню нагальних потреб держави в умовах воєнного стану, дисциплінуватиме підрядників до своєчасного виконання покладених на них обов`язків. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
17.01.2025 Управлінням освіти Чернігівської міської ради на веб-порталі публічних закупівель «Ргоzoгго» оприлюднено оголошення про відкриті торги з особливостями, з предметом: « 45420000-7 Столярні та теслярні роботи (Поточний ремонт будівлі Чернігівської гімназії № 31 Чернігівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Соборності, 29 (заміна дверей))», очікуваною вартістю 274 619,00 грн та строком надання послуг до 01.03.2025 (ідентифікатор закупівлі: UA-P-2025-01-17-017459-а).
Закупівлю оголошено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2024 № 1114 «Про реалізацію спільного з Дитячим фондом Організації Об`єднаних Націй (ЮНІСЕФ) проєкту щодо надання грошової допомоги закладам загальної середньої освіти на 2024/25 навчальний рік» та наказу Міністерства освіти і науки України від 03.12.2024 № 1690 «Про внесення змін до Переліку пріоритетних закладів, які відповідають критеріям отримання грошової допомоги від Дитячого фонду Організації Об`єднаних Націй (ЮНІСЕФ) на 2024/25 навчальний рік», з метою підготовки закладу освіти до зимового періоду та здійснення заходів з підвищення енергонезалежності закладу.
За результатами проведених торгів, переможцем яких визначено ФОП Чорну Олену Миколаївну, 05.02.2025 між Управлінням освіти Чернігівської міської ради та ФОП Чорною О.М. укладено Договір № 25/76 на виконання поточного ремонту (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору підрядник в межах узгодженої та прийнятої до виконання кошторисної частини проєктної документації по об`єкту: ДК 021:2015 - 45420000-7 Столярні та теслярні роботи (Поточний ремонт будівлі Чернігівської гімназії № 31 Чернігівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Соборності, 29 (заміна дверей)) надає в установлені договором строки послуги, а замовник – приймає та оплачує їх.
Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2025.
За умовами п. 2.1.-2.4. Договору строки надання послуг по договору: до 01.03.2022.
Початок та закінчення надання послуг визначається Календарним графіком надання послуг, який є невід`ємною частиною даного договору.
При виникненні обставин, які не залежать від підрядника і перешкоджають наданню послуг, строк закінчення їх надання по договору може відкладатися на відповідний строк, за умови погодження замовником. 
Обставинами, які перешкоджають наданню послуг, не залежать від підрядника і можуть бути підставою для перегляду календарного графіку надання послуг: обставини непереборної сили; обставини, за які відповідає замовник (відсутність коштів на фінансування будівництва).
Про перегляд календарного графіку надання послуг складається додаткова угода до цього договору, яка підписується сторонами.
Згідно з п. 3.2., 3.4. Договору договірна ціна по договору (тверда) становить 272 225,53 грн без ПДВ.
Оплата послуг здійснюється за рахунок грошової допомоги від Дитячого фонду Організації Об`єднаних Націй (ЮНІСЕФ) закладами загальної середньої освіти на 2024/25 навчальний рік відповідно до постанови КМУ від 26.09.2024 № 1114 «Про реалізацію спільного з Дитячим фондом Організації Об`єднаних Націй (ЮНІСЕФ) проекту щодо надання грошової допомоги закладам загальної середньої освіти на 2024/25 навчальний рік».
Сторони у п. 4.4. Договору погодили, що підрядник зобов`язаний виконати з використанням власних ресурсів та у встановлені строки поточний ремонт відповідно до дефектного акту; передати замовнику у порядку, передбаченому Договором, надані послуги (виконаний поточний ремонт).
Пунктом 12.1. Договору сторони погодили, що передача наданих послуг з поточного ремонту підрядником і приймання їх замовником оформлюється Актами приймання наданих послуг (форма КБ-2в) та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3).
Відповідно до п. 13.1. Договору взаєморозрахунки за надані послуги проводяться за повне виконання поточного ремонту на підставі наданих підрядником документів. Акти приймання-передачі наданих послуг готує підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника. Уповноважений представник замовника у продовж п`яти днів перевіряє реальність акту і підписує його в частині фактично наданих послуг. Замовник проводить розрахунки за надані послуги упродовж 10-ти днів після підписання уповноваженими представниками сторін форм КБ-2в і КБ-3, при наявності коштів на рахунках.
Згідно з п. 15.1., 15.2., 15.6. Договору порушення зобов`язань за Договором є підставою для застосування господарських санкцій.
Застосування господарських санкцій до сторони, яка порушила зобов`язання за Договором, не звільняє її від виконання зобов`язань.
За несвоєчасне виконання зобов`язань щодо строків надання послуг, визначених Календарним графіком надання послуг по Договору, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 3% вартості невиконаних чи неналежно наданих послуг за кожний календарний день прострочення, передбачених Календарним графіком надання послуг, а за прострочення надання послуг понад 15 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 15% від загальної вартості (ціни) Договору.
Додатками до Договору є: Договірна ціна (№1); Календарний графік на виконання робіт з поточного ремонту (№2); Зведений кошторисний розрахунок (№3); Локальний кошторис на будівельні роботи (№4); Підсумкова відомість ресурсів (№5); Дефектний акт (№6) (а.с.39-47).
Відповідно до Календарного графіка на виконання робіт (додаток №2 до Договору) початок виконання робіт – з дня підписання договору; закінчення виконання робіт – 01.03.2025 (а.с.39).
Листом №1 від 28.02.2025, адресованому Управлінню освіти Чернігівської міської ради, фізична особа-підприємець Чорна О.М. просила продовжити строки виконання робіт по Договору №25/76 від 05.02.2025 у зв?язку з поганими погодними умовами, а також довготривалими повітряними тривогами у робочий час та неможливістю виконувати роботи на об?єкті ДК 021:2015 - 45420000-7 Столярні та теслярні роботи (Поточний ремонт будівлі Чернігівської гімназії № 31 Чернігівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Соборності, 29 (заміна дверей)).
Додатковою угодою №1 від 28.02.2025 до Договору, підписаною сторонами та скріпленою печатками сторін, сторони внесли зміни до п. 2.1. Договору, а саме: строки надання послуг по Договору – до 10.03.2025. Початок та закінчення надання послуг визначається Календарним графіком надання послуг, який є невід?ємною частиною даного Договору. Відповідно до Календарного графіка на виконання робіт початок виконання робіт – з дня підписання договору; закінчення виконання робіт – 10.03.2025 (а.с.48).
За доводами прокурора, послуги за Договором у повному обсязі були надані лише 17.03.2025, що підтверджується:
- Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року від 10.03.2025, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) за березень 2025 року від 10.03.2025 на суму 239 489,76 грн, які оплачені замовником у повному обсязі на підставі рахунку на оплату № 3 від 10.03.2025 (платіжна інструкція № 1395 від 10.03.2025) (а.с.50-54);
- Актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року від 17.03.2025, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) за березень 2025 року від 17.03.2025, на суму коштів 32 735,77 грн, які оплачені замовником у повному обсязі на підставі рахунку на оплату № 6 від 17.03.2025 (платіжна інструкція № 1604 від 17.03.2025) (а.с.61-70).
Згідно з листом Чернігівського обласного центру з гідрометеорології від 03.12.2025 № 9925-1-1269/9925, у період із 05.02.2025 по 01.03.2025 по м. Чернігову не спостерігалися несприятливі погодні умови та небезпечні метеорологічні явища (а.с.75).
Відповідно до відомостей, розміщених на веб-порталі «Мапа повітряних тривог» (https://alerts.in.ua), у період надання послуг за договором, загальна тривалість повітряних тривог у робочий час на території Чернігівської області складала 12 годин 20 хвилин 27 секунд, або в середньому 0 годин 41 хвилини 08 секунд на робочий день, що значно менше, ніж у січні 2025 року (станом на час формування тендерної пропозиції (20 годин 51 хвилина 03 секунди за аналогічний період)) (а.с.71-74).
Як зазначає прокурор, відповідач у визначені договором строки зобов`язання не виконала та ініціювала укладення Додаткової угоди № 1 від 28.02.2025 за відсутності документального підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, а отже із порушенням вимог п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та пп. 4 п. 19 Особливостей № 1178 від 12.10.2022, що є підставою для визнання спірної угоди недійсною у судовому порядку, а також стягнення 72 208,65 грн штрафу у розмірі 3% від вартості невиконаних послуг за кожен день прострочення взятих на себе зобов?язань.

Оцінка суду. 
Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі. 
Статтею 1 Закону України “Про прокуратуру” встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. 
Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі “Ф.В. проти Франції” (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).
Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі “Менчинська проти Російської Федерації” (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): 
“Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави”. 
При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, Суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. 
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) “Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону” щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.
Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). 
Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України “Про прокуратуру”.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття “інтерес держави”.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття “інтереси держави” висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття “інтереси держави” має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Таким чином, “інтереси держави” охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація “інтересів держави”, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).
Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. 
У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. 
Згідно з частинами 4, 7 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Частина четверта статті 23 Закону України “Про прокуратуру” передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. 
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
За доводами прокурора, укладення оскаржуваної додаткової угоди про продовження строку виконання зобов`язань без належного обґрунтованого документального підтвердження виникнення об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку, спотворює результати торгів та нівелює економію часу, яку було отримано під час підписання договору. Можливість зміни строку виконання робіт внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеними. 
Звернення прокурора із вказаним позовом спрямоване на захист і відновлення зазначених державних інтересів, оскільки визнання недійсною оскаржуваної додаткової угоди та, як наслідок, стягнення штрафу за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань сприятиме своєчасному фінансуванню нагальних потреб держави в умовах воєнного стану, дисциплінуватиме підрядників до своєчасного виконання покладених на них обов`язків. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Управління освіти Чернігівської міської ради, у зв`язку із невиконанням нею своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді. 
Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Управління освіти Чернігівської міської ради.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. (ч. ч. 1 та 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 181 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Виходячи з вищезазначених приписів Закону України «Про місцеве самоврядування», Управління освіти Чернігівської міської ради є виконавчим органом Чернігівської міської ради, який уповноважений представляти інтереси територіальної громади міста.
Як встановив суд, Договір №25/76 на виконання поточного ремонту від 05.02.2025 та додаткова угода №1 від 28.02.2025 до нього, укладені між Управлінням освіти Чернігівської міської ради та фізичною особою-підприємцем Чорною Оленою Миколаївною. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п.38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону “Про прокуратуру”). 
Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі №922/1795/19, від 07.04.2021 у справі №917/273/20, від 18.06.2021 у справі №927/491/19.
Як зазнає прокурор, укладаючи спірну додаткову угоду №1 від 28.02.2025 до Договору, позивач, будучи органом до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, всупереч законодавству про публічні закупівлі, сприяв порушенню інтересів держави та норм законодавства у сфері публічних закупівель, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору про закупівлю після його укладення та за відсутності документального підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили його продовження.
З матеріалів справи вбачається, що прокурор звертався до Управління освіти Чернігівської міської ради з листом від 11.11.2025 №55-77-8592ВИХ-25, у якому повідомив про виявлені порушення законодавства при укладенні спірної додаткової угоди до Договору, а також просив повідомити чи будуть Управлінням Міністерством вживатись заходи щодо захисту інтересів держави в суді шляхом визнання недійсною спірної додаткової угоди та стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов?язань за Договором.
Тобто прокурором було повідомлено позивача про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів представницького характеру для захисту законних інтересів держави.
У листі від 21.11.2025 №9264-25 Управління повідомило, що після проведення відкритих торгів з особливостями ним було укладено договори на виконання поточного ремонту, в тому числі Договір №25/76 від 05.02.2025, технічний нагляд за ходом виконання робіт здійснювався штатним працівником господарчої групи Управління. Оскільки у період з лютого по березень 2025 року ремонтні роботи тривали майже в усіх закладах середньої освіти, Управлінням за досить короткий термін здійснювалося опрацювання значного обсягу робіт. Порядок проведення розрахунків між сторонами регламентовано розділом 13 Договору. У порядку, передбаченому постановою КМУ України №1114 від 26.09.2024, Управлінням подано звітні документи до Міністерства освіти і науки України, які в подальшому пройшли перевірку з боку Дитячого фонду ООН (ЮНІСЕФ), зауваження щодо наданих документів не надходили. Управління вважає, що підстави для застосування штрафних санкцій до виконавця робіт та виконання додаткової угоди недійсними, відсутні (а.с.81-82).
Підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача як виконавчого органу Чернігівської міської ради, який уповноважений представляти інтереси територіальної громади міста, і у разі виявлення порушень законодавства має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів, однак цього не зробив.
У порядку ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Управління освіти Чернігівської міської ради про визнання недійсною спірної додаткової угоди №1 від 28.02.2025 до Договору №25/76 від 05.02.2025 та стягнення штрафу за прострочення виконання зобов?язань за Договором (лист №55-72-2952ВИХ-26 від 09.04.2026). 
Щодо заяви відповідача про залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 ГПК України, суд зазначає таке.
Як вбачається з тендерної документації, Управління освіти Чернігівської міської ради оголосило та провело закупівлю послуг із заміни дверей закладу освіти на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2024 № 1114 «Про реалізацію спільного з Дитячим фондом Організації Об`єднаних Націй (ЮНІСЕФ) проєкту щодо надання грошової допомоги закладам загальної середньої освіти на 2024/25 навчальний рік» з метою підготовки закладу освіти до зимового періоду та здійснення заходів з підвищення енергонезалежності закладу, результатом якої стало укладення Договору №25/76 на виконання поточного ремонту від 05.02.2025.
Тобто, замовник – Управління освіти Чернігівської міської ради мав законні очікування на правомірну поведінку підрядника як суб`єкта господарювання щодо виконання останнім умов договору, як наслідок отримання належного результату робіт у строки, які передбачено тендерною документацією та Договором без заміни істотних умов у зобов`язанні, порушення принципів проведення закупівель та інтересів держави у сфері публічних закупівель.
Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Сторона договору при здійсненні державних закупівель розпоряджається не власними коштами, а коштами держави, коштами міжнародної допомоги (подібні висновки у постанові Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 916/1137/24).
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».
За доводами прокурора, застосування штрафних санкцій до відповідача у разі визнання судом недійсною оскаржуваної додаткової угоди про продовження строку виконання зобов`язань, є наслідком несвоєчасного виконання зобов?язання, що спричинило продовження строку внаслідок недобросовісних дій відповідача, робить результат закупівлі невизначеним та нівелює економію часу, яку було отримано під час підписання договору. Звернення прокурора із даним позовом спрямоване на захист і відновлення державних інтересів у сфері державних закупівель, які були порушені відповідачем внаслідок безпідставного укладення спірної додаткової угоди.
Вимога про стягнення штрафу на підставі п. 15.6. Договору є видом матеріальної відповідальності підрядника (відповідача) за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, отримувачем якого є сторона Договору – Управління освіти Чернігівської міської ради, як виконавчий орган Чернігівської міської ради, та не стосується повернення коштів грошової допомоги від Дитячого фонду Організації Об`єднаних Націй (ЮНІСЕФ).
Позов про визнання недійсною оскаржуваної додаткової угоди та стягнення штрафу за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань свідчить про наявність державного та суспільного інтересу, представництво яких покладено на прокуратуру, оскільки спрямовано на дисциплінування підрядників до своєчасного виконання договірних зобов?язань в умовах воєнного стану та відповідає повноваженням прокуратури, визначених у ст. 131-1 Конституції України та ч.1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Управління освіти Чернігівської міської ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду, а відтак доводи відповідача про відсутність таких підстав та про залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 ГПК України, відхиляються судом. 

Щодо визнання недійсною додаткової угоди.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Аналогічні за змістом положення передбачені у підпункті 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі – Особливості), за приписами яких істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих Особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Вказані норми передбачають умови та можливість внесення змін до договору про закупівлю, зокрема й стосовно строку виконання зобов`язань лише, якщо сторони це прямо вказали в умовах договору або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин. При цьому вказані норми передбачають можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.
Отже, об`єктивні обставини, що спричинили відповідне продовження, мають бути документально підтверджені.
Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
З огляду на положення ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Частинами 1, 2 ст. 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
Відповідно до ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.
Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.
За приписами ч. 1-3 ст. 883 Цивільного кодексу України, підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.
За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.
Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на приписи ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 617 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
За змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У розумінні наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
У статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Отже, заявляючи позов про визнання недійсним правочину, прокурор має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання відповідних наслідків.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Як встановив суд, позивач та відповідач за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України “Про публічні закупівлі”, уклали Договір 25/76 на виконання поточного ремонту від 05.02.2025 по об`єкту: ДК 021:2015 - 45420000-7 Столярні та теслярні роботи (Поточний ремонт будівлі Чернігівської гімназії № 31 Чернігівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Соборності, 29 (заміна дверей)), на момент підписання якого сторонами були погоджені всі істотні умови – предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором.
Так, відповідно до п. 2.1. Договору та додатку №2 до нього «Календарний графік на виконання робіт» (додаток №2 до Договору) початок виконання робіт – з дня підписання договору; закінчення виконання робіт – 01.03.2025.
Листом №1 від 28.02.2025 відповідач звернувся до позивача з проханням продовжити строки виконання робіт по Договору №25/76 від 05.02.2025 посилаючись на погані погодні умови, а також довготривалі повітряні тривоги у робочий час, що унеможливлює виконувати роботи на об?єкті ДК 021:2015 - 45420000-7 Столярні та теслярні роботи (Поточний ремонт будівлі Чернігівської гімназії № 31 Чернігівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Соборності, 29 (заміна дверей)).
28.02.2025 позивач та відповідач підписали додаткову угоду №1 до Договору, якою внесли зміни до п. 2.1. Договору та продовжили строки надання послуг по Договору – до 10.03.2025. За Календарним графіком на виконання робіт початок виконання робіт – з дня підписання договору; закінчення виконання робіт – 10.03.2025.
Зі змісту вищезазначеного листа №1 від 28.02.2025 про ініціювання продовження строку виконання робіт за договором та додаткової угоди №1 від 28.02.2025 вбачається, що в них не зазначено, що на час їх складання роботи виконано відповідачем частково, а також не зазначено, які саме роботи залишилися невиконаними.
Крім того, відповідачем до листа від 28.02.2025 не додано жодного підтверджуючого документа об`єктивної необхідності продовження строку виконання договірних зобов`язань.
Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Згідно з ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Приписи ч.1 ст. 875 ЦК України визначають, що за договором будівельного підряду, зокрема, підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проєктно-кошторисної документації.
Виконання зобов`язання за договором підряду є комплексним процесом, який включає не лише безпосереднє виконання робіт, а й їх належне оформлення, передачу замовнику та їх прийняття останнім.
Таким чином, доводи відповідача про відсутність строку для складання актів виконаних робіт не змінюють суті зобов`язання, оскільки обов`язок підрядника передати результат робіт у належній формі є невід`ємною складовою його виконання. Без вчинення таких юридично значимих дій послуги не можуть вважатися наданими, а замовник позбавлений можливості прийняти та належним чином розпорядитися їх результатом.
Отже, зобов`язання підрядника не зводиться виключно до «фізичного» виконання робіт, а включає обов`язок передати замовнику результат таких робіт у строки, визначені Договором, тобто, вчинити дії, які мають юридичне значення.
Виходячи з приписів п. 4.4., 12.1., 13.1. Договору відповідач зобов?язаний виконати у встановлені строки поточний ремонт та передати позивачу у порядку, передбаченому Договором, надані послуги, що оформлюється Актами приймання наданих послуг (форма КБ-2в) та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3).
Взаєморозрахунки за надані послуги проводяться за повне виконання поточного ремонту на підставі наданих підрядником документів; акти приймання-передачі наданих послуг готує підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника, отже одразу після виконання будівельних робіт.
Виходячи з приписів ст. 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” первинний документ – документ, який містить відомості про господарську операцію та є базовою підставою для ведення бухгалтерського та податкового обліку підприємства.
Основним документом, що підтверджує факт будь-якої господарської операції з надання/отримання послуг чи виконання робіт є Акт виконання робіт/надання послуг, який є первинним документом та повинен відповідати вимогам частини 2 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, які визначають обов`язкові реквізити первинного документа, зокрема, містити наступні дані: 
- назва (акт надання послуг при здачі-прийманні наданих послуг, акт виконаних робіт для оформлення виконання підрядних робіт, також використовується уніфікована форма – акт здачі-приймання робіт (наданих послуг);
- дата складання;
- назва підприємства, від імені якого складений;
- зміст та обсяг господарської операції, одиницю її виміру (той вид робіт або послуг, їх кількість та одиницю виміру, які зазначені у договорі);
- посади відповідальних осіб (оскільки акт це двосторонній документ, то потрібно зазначати посади осіб як підприємства виконавця, так і замовника);
- особистий підпис відповідальних осіб, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Як зазначає прокурор у позові, послуги за Договором у повному обсязі були надані підрядником лише 17.03.2025, на підтвердження чого надає до матеріалів справи Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року від 10.03.2025 та Акт № 2 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року від 17.03.2025 (а.с.50-52, 55-56).
Відповідач наголошує, що фактично виконання послуг на об?єкті було завершено 03.03.2025, на підтвердження чого надав лист Чернігівської гімназії №31 Чернігівської міської ради №72/02-06.04/2026 від 29.04.2026, у якому зазначено про те, що ФОП Чорною О.М. двері на міжсходових клітинах у будівлі Чернігівської гімназії №31 Чернігівської міської ради були замінені в кінці лютого 2025 року, відповідно до укладеного з Управлінням освіти Чернігівської міської ради договору; в подальшому працівниками ФОП Чорної О.М. виконувалися оздоблювальні роботи; станом на 03.03.2025 виконання робіт на об?єкті було завершено, працівники ФОП Чорної О.М. залишили територію навчального закладу (а.с.136).
Щодо наданого відповідачем доказу суд зазначає, що Акт виконаних будівельних робіт складається в двох примірниках – один для підрядника, інший для замовника. Обидва примірники підписуються представниками як підрядника, так і замовника. За актом підрядник передає замовнику виконані роботи чи надані послуги, і замовник їх приймає. Підписи сторін підтверджують передачу й приймання робіт чи послуг.
Виходячи з приписів 13.1. Договору відповідач, як підрядник, повинен був підготувати Акти приймання-передачі наданих послуг, проставити дату їх складання, після чого передати їх для підписання уповноваженому представнику замовника, який у продовж п`яти днів перевіряє реальність акту і підписує його в частині фактично наданих послуг.
Отже, з урахуванням приписів 13.1. Договору, до перевірки замовником виконаних робіт і підписання ним Актів приймання форми КБ-2в будівельні роботи не можуть вважатися виконаними належним чином та прийняті замовником.
Як вбачається з доданих до матеріалів справи Актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року, в Акті № 1 відповідачем самостійно проставлена дата складання 10.03.2025, а в Акті №2 – 17.03.2025. Аналогічні дати перевірки Актів №1, №2 проставлені позивачем, отже датами складання Актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року є, відповідно, 10.03.2025 та 17.03.2025.
Доказів складання і передачі Актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року раніше, тобто датам, які передували 10.03.2025 та 17.03.2025, відповідач суду не надав, отже вину замовника в затягуванні перевірки та підписання цих Актів, не довів.
Укладення додаткової угоди 28.02.2025, а саме в останній робочий день лютого 2025 року, додатково підтверджує ту обставину, що 01.03.2025 роботи на об?єкті не були виконані. Складання двох різних Актів приймання виконаних будівельних робіт за березень 2025 року (10.03.2025 та 17.03.2025) свідчить про те, що роботи виконанні в різний час, і не раніше 02.03.2023 (01 і 02 березня 2025 року – вихідні, й сам відповідач акцентував увагу на виконанні робіт в робочі дні).
З урахуванням вищевикладеного суд критично ставиться до інформації Чернігівської гімназії №31 Чернігівської міської ради, викладеної у листі №72/02-06.04/2026 від 29.04.2026 про те, що станом на 03.03.2025 виконання робіт на об?єкті було завершено і працівники підрядника залишили територію навчального закладу. До того ж, Чернігівська гімназія №31 Чернігівської міської ради не є ні стороною Договору №25/76 на виконання поточного ремонту від 05.02.2025, ні замовником робіт чи іншим учасником у спірних правовідносинах, а також не наділена повноваженнями здійснювати контроль за ходом та обсягом надання підрядником послуг.
Крім того, в якості доводів про те, що прокуратурою помилково ототожнюється дата підписання Акту приймання-передачі наданих послуг із датою фактичного завершення надання послуг на об?єктів, відповідач звертає увагу на лист Управління освіти Чернігівської міської ради №565/2 9.03-1/2025/вих/1258/20/2025/вх/2 від 20.11.2025, за яким, за його твердженням, одночасне фінансування було отримано 27 закладам освіти, а технічний нагляд за ходом виконання робіт здійснювався штатним працівником господарчої групи Управління освіти Чернігівської міської ради. Оскільки у період з лютого по березень 2025 року ремонтні роботи тривали майже в усіх закладах освіти, Управлінням освіти Чернігівської міської ради та її структурними підрозділами за досить короткий термін здійснювало опрацювання великого обсягу документів (а.с.81-82).
Натомість, зі змісту листа №565/2 9.03-1/2025/вих/1258/20/2025/вх/2 від 20.11.2025 вбачається, що після проведення відкритих торгів з особливостями було укладено тільки три Договори на виконання поточного ремонту, зокрема: №25/66 від 05.02.2025, №25/75 від 05.02.2025, №25/76 від 05.02.2025.
Також відповідач посилається на відповідь Управління освіти Чернігівської міської ради № 145/2-09.03-1/2026 від 04.05.2026, зазначаючи про те, що Міневська С.А., інженер з технічного нагляду, що був залучений до приймання послуг по об`єкту та підпис якої міститься на актах виконаних робіт у період з 27.02.2025 по 03.03.2025 перебувала на лікарняному; Сергієнко І.В., інженер з проектно-кошторисної роботи підпис якої без зазначення прізвища міститься на акті № 2 також перебувала на лікарняному у період з 04.03.2025 по 14.03.2025, тобто уповноважені представники замовника, які повинні були перевіряти якість та обсяг наданих послуг були відсутні на роботі з поважних причин, що значно вплинуло на строки прийняття послуг Управлінням освіти та на дату підписання акту наданих послуг з незалежних від волі чи дій виконавця причин (а.с.128).
Суд установив, що Управління освіти Чернігівської міської ради у листі № 145/2-09.03-1/2026 від 04.05.2026 зазначило про відсутність у нього точної інформації щодо дати фактичного завершення виконання робіт із заміни дверей у будівлі Чернігівської гімназії №31 Чернігівської міської ради, а також точної дати передачі підрядником замовнику Актів приймання-передачі наданих послуг. 
На переконання суду, обставина, викладена у зазначеному листі про те, що Мисливець Н.В., заступник начальника Управління освіти Чернігівської міської ради, перебувала у відпустці у період 27.02.2025-28.02.2025, тобто 2 календарні дні, не могла суттєво вплинути на строки прийняття послуг та дату підписання актів виконаних робіт. Крім того, в період з 27.02.2025 по 03.03.2025 на роботі був присутній інженер з проектно-кошторисної роботи Управління Сергієнко І.В., а в період 04.03.2025 по 14.03.2025 – інженер з технічного нагляду Управління Міневська С.А., які були залучені до приймання послуг на об`єкті, що свідчить про присутність весь час на роботі когось із представників замовника, які перевіряли якість та обсяг наданих послуг на об?єкті.
Приймаючи до уваги, що Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року складені підрядником 10.03.2025 та 17.03.2025, і ці ж дати при перевірці проставлені замовником, будь-яких належних доказів на спростування зазначених обставин, відповідачем не надано, тому суд доходить висновку про те, що надані послуги були прийняті замовником станом на дату складання зазначених актів, оскільки до моменту оформлення та передання результату робіт у встановленому законодавством та договором порядку таке зобов`язання не може вважатися виконаним, а замовник позбавлений можливості прийняти та належним чином розпорядитися його результатом.
Належних та допустимих доказів того, що порушення строків виконання Договору №25/76 на виконання поточного ремонту від 05.02.2025 зумовлене будь-якими діями чи бездіяльністю позивача, як замовника, чи невиконанням замовником умов Договору, що вплинуло на строк його виконання, відповідачем також не надано.
Таким чином, судом не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що у Календарному графіку визначено лише строки початку та закінчення виконання робіт, тобто фізичне виконання послуг на об?єкті, без врахування строків на оформлення документації, передачі її замовнику та перевірки цієї документації уповноваженим представником замовника.
Щодо посилань відповідача у листі №1 від 28.02.2025 на погані погодні умови та довготривалі повітряні тривоги у робочий час, як підставу продовження строку надання послуг, суд зазначає, що згідно листа Чернігівського обласного центру з гідрометеорології від 03.12.2025 № 9925-1-1269/9925, у період із 05.02.2025 по 01.03.2025 (в межах договірного строку виконання робіт) по м. Чернігову не спостерігалися несприятливі погодні умови та небезпечні метеорологічні явища. Відповідно до відомостей, розміщених на веб-порталі «Мапа повітряних тривог» (https://alerts.in.ua), у період надання послуг за договором, загальна тривалість повітряних тривог у робочий час на території Чернігівської області складала 12 годин 20 хвилин 27 секунд, або в середньому 0 годин 41 хвилини 08 секунд на робочий день. Для порівняння, загальна тривалість повітряних тривог у січні 2025 року, протягом аналогічного періоду робочого часу (з понеділка по п`ятницю, із 09:00 по 18:00 год – 18 робочих днів) склала 20 годин 51 хвилина 03 секунди (середня тривалість – 01 година 09 хвилин 30 секунд), що майже вдвічі більше ніж у період виконання договірних зобов`язань.
Одночасно лист №1 від 28.02.2025 не містить жодної конкретизації, яким саме роботам (та в які терміни) могли завадити несприятливі погодні умови; інформація про те, які саме природні явища та як саме вплинули на строк виконання робіт (та яких саме робіт) у листі відсутня.
Разом з тим, сама по собі можливість погіршення погодних умов у зимовий період є загальновідомою та мала бути врахована відповідачкою під час участі у публічній закупівлі, укладенні Договору та погодження договірних строків виконання робіт, несприятливі погодні умови не є випадком та не є обставиною непереборної сили, що розцінюється судом як власні ризики суб`єкта господарювання – відповідача.
Крім того, суд констатує, що предметом договору є надання послуг із заміни дверей; підрядник зобов`язаний виконати з використанням власних ресурсів та у встановлені строки поточний ремонт відповідно до дефектного акту (п. 1.1., 4.4. Договору).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було затверджено Дефектний акт на об?єкт ДК 021:2015 - 45420000-7 Столярні та теслярні роботи (Поточний ремонт будівлі Чернігівської гімназії № 31 Чернігівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Соборності, 29 (заміна дверей)), яким визначено, зокрема: демонтаж 8 дверних коробок; блоки дверні з металопластика, внутрішні, скляні – 2,64 м.кв/шт; блоки дверні зовнішні, енергозберігаючі металопластикові – 2,98 м.кв/шт; блоки дверні з металопластика, внутрішні, скляні – 13,92 м.кв; двері металеві протипожежні утеплені – 2 шт. Отже, виходячи із зазначених даних, навіть якщо припустити, що двері металеві протипожежні утеплені – це зовнішні двері, то підрядником виконано роботи по заміні максимум 3 зовнішніх дверей, натомість здійснено заміну мінімум 5 внутрішніх дверей, що свідчить про те, що підрядником виконано внутрішніх робіт щонайменше в 1,5 рази більше, ніж зовнішніх.
Оскільки, специфіка виконання внутрішніх робіт у приміщенні закладу освіти не ставиться у залежність від погодних умов, відтак посилання відповідача на вплив погодних умов, як на причину продовження строку виконання Договору, є необґрунтованими та спростовує доводи відповідача в цій частині.
Щодо тверджень відповідача про те, що в рамках поточного ремонту здійснювалася заміна зовнішніх дверей навчального закладу, які не є товаром, що можна придбати в магазині в день звернення, а виготовляються під замовлення відповідно до замірів дверних прорізів, що не є стандартними, і лише після підписання Договору відповідачем було оформлено замовлення на виготовлення таких дверей, суд погоджується з доводами прокурора про те, що Протокол щодо прийняття рішення уповноваженою особою Управління освіти Чернігівської міської ради щодо тендерної пропозиції відповідачки датований 28.01.2025, отже, вже з цієї дати ФОП Чорна О.М. мала обґрунтовані очікування на укладення договору, а зважаючи на предмет договору (заміна дверей) та строки виконання робіт (до 01.03.2025), мала проявити розумну обачність і повинна була здійснити необхідну підготовку до надання послуг.
Так, дату підписання Договору (05.02.2025) відповідач повинен був об`єктивно оцінити можливість своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань та усвідомлювати ризики настання негативних наслідків, пов`язаних із порушенням строків виконання робіт, а у разі наявності обставин, що унеможливлювали їх виконання у встановлений строк, повинен був утриматися від укладення договору.
Підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику. У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17.
Суб`єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність приймає як сприятливі наслідки такої господарської діяльності так і несприятливі, а тому, підписуючи договір підрядник мав здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, з урахуванням того, що договір між сторонами укладено відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі», тобто мав оцінити ризики несвоєчасного виконання договору та негативні наслідки для себе та контрагента у зв`язку з цим.
Таким чином, відповідач, здійснюючи свою господарську діяльність, мав передбачити пов`язані із цим ризики, зокрема, з урахуванням обставин укладання договору під час дії на території України воєнного стану, пов?язаного з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України (ракетні обстріли енергетичної інфраструктури України, тривалі повітряні тривоги, введення комендантської години, перебої з електропостачанням та постачанням пальним).
Оскільки відповідач є господарюючим суб`єктом, він несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності, у тому числі в умовах воєнного стану, тому не міг не розуміти суті взятих на себе договірних зобов`язань та необхідність їх виконання до 01.03.2025, натомість ним укладено Договір №25/76 від 05.02.2025 на певних умовах, в тому числі з урахуванням строку виконання, у зв?язку з чим він мав об`єктивно оцінити можливість виконання договірних зобов`язань та усвідомлювати можливість настання негативних наслідків у вигляді відповідальності за порушення строків виконання умов Договору.
Отже, лист №1 від 28.02.2025 про неможливість надання послуг у визначений договором строк, без надання відповідних доказів на підтвердження викладених обставин, не можна розцінювати як документальне підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку надання послуг за договором, тобто обґрунтування укладення спірної додаткової угоди самим лише листом відповідача не підтверджує неможливості виконання укладеного договору своєчасно.
Недодержання контрагентом позивача своїх обов`язків за договором не є тим випадком, наявність якого може бути підставою для внесення змін у договір про публічні закупівлі в частині продовження строків виконання робіт та дії договору або свідчити про можливість звільнення контрагента від відповідальності за порушення строків виконання робіт (постанова Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 910/3657/24).
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що відповідач ініціював укладення спірної Додаткової угоди № 1 від 28.02.2025 до Договору на виконання поточного ремонту № 25/76 від 05.02.2025 за відсутності належного документального підтвердження об`єктивних обставин, які спричинили продовження строку виконання договору, а отже з порушенням вимог п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та пп. 4 п. 19 Особливостей № 1178 від 12.10.2022, що є підставою для визнання її недійсною в судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Щодо стягнення штрафу суд зазначає таке.
Прокурором заявлено до стягнення 72 208,65 грн штрафу, з яких: 65 334,16 грн штрафу за період з 02.03.2025 по 09.03.2025 (нарахованого на суму боргу 272 225,53 грн за Актом приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) №1 від 10.03.2025) та 6874,49 грн штрафу за період з 10.03.2025 по 16.03.2025 (нарахованого на суму боргу 323 735,77 грн за Актом приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) №2 від 17.03.2025), відповідно до наведеного у позові розрахунку.
Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як штраф встановлено частиною другою статті 549 Цивільного кодексу України. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
За умовами п. 15.6. Договору за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо строків надання послуг, визначених Календарним графіком надання послуг по Договору, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 3% вартості невиконаних чи неналежно наданих послуг за кожний календарний день прострочення, передбачених Календарним графіком надання послуг, а за прострочення надання послуг понад 15 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 15% від загальної вартості (ціни) Договору.
Оскільки додаткова угода №1 від 28.02.2025 до Договору на виконання поточного ремонту № 25/76 від 05.02.2025 є недійсною та не породжує правових наслідків, правовідносини між позивачем та відповідачем щодо строку надання послуг мали регулюватись п. 2.1. Договору та Календарним графіком на виконання робіт (додаток №2 до Договору) згідно з якими кінцевим строком надання послуг визначено 01.03.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, підрядні послуги за Договором були надані відповідачем наступним чином:
- за Актом приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) №1 від 10.03.2025 на суму 239 489,76 грн;
- за Актом приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) №2 від 17.03.2025 на суму32 735,77 грн.
У період з 02.03.2025 по 09.03.2025 (дати часткового надання послуг за Актом №1 від 10.03.2025) вартість невиконаних відповідачем послуг за Договором становила 272 225,53 грн, відповідно штраф у розмірі 3% вартості невиконаних послуг за кожний календарний день прострочення, передбачених Календарним графіком надання послуг, становить 65 334,16 грн.
У період з 10.03.2025 по 16.03.2025 (дати надання всіх послуг за Актом №2 від 17.03.2025) вартість невиконаних відповідачем послуг за Договором становила 32 735,77 грн, відповідно штраф у розмірі 3% вартості невиконаних послуг за кожний календарний день прострочення, передбачених Календарним графіком надання послуг, становить 6874,49 грн.
Всього штрафу на загальну суму 72 208,65 грн.
Як зазначено вище, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено того, що порушення строків виконання Договору №25/76 від 05.02.2025 зумовлене будь-якими діями чи бездіяльністю позивача, як замовника, в тому числі щодо затягування підпису Актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2025 року від 10.03.2025 та 17.03.2025 з вини замовника. 
Щодо тверджень відповідача про неврахування прокурором приписів ч.5 ст. 254 ЦК України при розрахунку штрафних санкцій та нарахування штрафу з 02.03.2025, який був вихідним днем (неділею), суд зазначає, що оскільки п. 2.1. Договору та Календарним графіком на виконання робіт визначено кінцевий строк надання послуг – 01.03.2025, а саме конкретну календарну дату виконання зобов`язання, тому приписи ч.5 ст. 254 ЦК України щодо перенесення строку виконання зобов`язання на перший робочий день не застосовується, у такому разі зобов`язання має бути виконане саме у встановлений договором термін, а його невиконання в цей термін є простроченням, з якого починається нарахування штрафних санкцій, незалежно від того, чи припадає відповідна дата на вихідний, святковий або інший неробочий день.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2025 у справі №927/1431/23.
Приймаючи до уваги, що відповідач взяті на себе зобов`язання в обумовлений договором строк не виконав, суд дослідивши поданий прокурором розрахунок штрафу, вважає його обґрунтованим та таким, що проведений відповідно до умов п. 15.6. Договору.
Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, частиною 9 даної статті передбачено, зокрема, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 ст. 129 ГПК України).
У прохальній частині позову прокурор просить стягнути всю суму судового збору тільки з відповідача.
Оскільки позивач без заперечень погодив ініційоване відповідачем продовження строку надання послуг за Договором, шляхом підписання оспорюваної додаткової угоди, що свідчить про неправомірність дій обох сторін в однаковій мірі, суд вважає, що судовий збір в сумі 5324,80 грн має бути покладений на позивача та відповідача у рівних частинах.
Приймаючи до уваги, що позов задоволено судом, витрати відповідача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 28.02.2025 до Договору №25/76 на виконання поточного ремонту від 05.02.2025, укладену між Управлінням освіти Чернігівської міської ради (код ЄДРПОУ 02147598) та Фізичною особою-підприємцем Чорною Оленою Миколаївною (РНОКПП НОМЕР_1 ).
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чорної Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління освіти Чернігівської міської ради (проспект Перемоги, 141, м. Чернігів, 14013, код ЄДРПОУ 02147598) 72 208,65 грн штрафу.
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чорної Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач – Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача – Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача UA248201720343140001000006008, код ЄДРПОУ 02910114) судовий збір в сумі 2662,40 грн.
5. Стягнути з Управління освіти Чернігівської міської ради (проспект Перемоги, 141, м. Чернігів, 14013, код ЄДРПОУ 02147598) на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач – Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача – Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача UA248201720343140001000006008, код ЄДРПОУ 02910114) судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 
Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В. В. Шморгун