Справа № 761/29267/25
Провадження № 2/761/3204/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

15 січня 2026 року  Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді    Аббасової Н.В.,
за участі:
секретаря судового засідання   Сухини А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивач ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.11.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201114898. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та акцептована гр. ОСОБА_1 18.11.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України) Заяви-формуляра про акцептування оферти №000201114898 від 18.11.2020 про прийняття пропозиції ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» укласти Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах.
Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки № НОМЕР_1 , на яку в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 5 429,00 грн.
Позивачем вказано, що на умовах Договору позики (п.п.5.1.) Кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №000201114898 у розмірі 5 429,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Договором позики, з кінцевим терміном погашення не пізніше 17.12.2020 (п.п.5.5.), базова процента ставка складає 1,85% в день (п. п. 5.12.), та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії Договору позики (п.п.5.13.).
Позивач зазначив, що Відповідач погасив проценти за користування кредитом в сумі 1 514,70 грн, внаслідок чого оформив 17.12.2020 пролонгацію кредиту, що передбачена п.5.10. Договору позики, та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 5 429,00 грн ще на 30 днів, кінцева дата погашення кредиту 16.01.2021. В порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання: всього здійснив оплат на суму 1 514,70 грн., сума останнього платежу -1 514,70 грн., дата останнього платежу -17.12.2020р., та припинив вносити платежі, передбачені умовами Договору позики, як повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. 
30.06.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021. Згідно Договору факторингу № №20210630-Ф/2 від 30.06.2021, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників 1139.
Позивачем вказано, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 25.06.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 468,20 грн., а саме: · залишок заборгованості за тілом -5 429,00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування -1 954,50 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нарахована новим кредитором за період з 01.07.2021 по 28.09.2021) -12 215,25 грн.; інфляційне збільшення (нараховано Новим кредитором за період 17.01.2021 по 23.02.2022) -869,45 грн.
У зв`язку із чим, позивач просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за договором №000201114898 від 18.11.2020 у розмірі 20 468,20 грн.; сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 року матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2025 за клопотання представника позивача витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про рух коштів, а саме зарахування коштів (поступлення) на поточний рахунок/№ картки № НОМЕР_2 , що зазначений позичальником ОСОБА_1 за період з 18.11.2020 і протягом 3-ох банківських/робочих днів, включно (виписка з рахунку та/або інший документ).
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом установлено, що 18.11.2020 ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 уклали договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201114898, відповідно до якого ТОВ «ФК «Форза» надало позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі 5 429,00 грн. строком на 30 календарних діб, до 17.12.2020, пільгова процентна ставка: 0,93% в день, яка застосовується в пільговий період (30 календарних діб), базова процентна ставка 1,85%, процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору - 2,50%. Умовами договору позики передбачено можливість пролонгації користування кредитним коштами під 1,2% в день.
Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФК «Форза» та акцептована відповідачем 18.11.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача g579641v заяви-формуляра про акцептування оферти про прийняття пропозиції ТОВ «ФК «Форза» укласти договір про надання позики у тому числі і на умовах фінансового кредиту на визначених умовах.
Разом з заявою-формуляром про акцептування оферти сторонами укладено паспорт споживчого кредиту (знижка 50%) від 18.11.2020 року, який підписано Відповідачем одноразовим ідентифікатором g579641v, де визначено основні- умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інші умови тощо.
Додатком до договору позики є графік платежів, у якому зазначено, що 17.12.2020 відповідач має повернути основну суму боргу в розмірі 5 429,00 грн та сплатити проценти за користування кредитом в сумі 1 514,70 грн.
Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки НОМЕР_1 , отримав грошові кошти у розмірі 5 429,00 грн., що також підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» по карті ОСОБА_1 № НОМЕР_3 за період з 18.11.2020 по 23.11.2020. 
Позивач зазначив, що 17.12.2020 між ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 було укладено Додаток до Договору позики, згідно якого сторони погодили продовження строку кредитування ще на 30 днів, до 16.01.2021, з повернення суми основного боргу в розмірі 5 429,00 грн, сплати процентів в розмірі 1954,50 грн. 
Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (надалі - Закону), електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону).
Відповідно до вимог ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Згідно ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Враховуючи вищевикладені вимоги законів, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення між ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201114898 від 18.11.2020 та додатку до нього в електронній формі, які підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який відображений у розділі договору щодо реквізитів сторін.
Так, судом також встановлено, що ТОВ «ФК «Форза» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти у відповідній сумі.
За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Відповідно до договору факторингу № 20210630-Ф/2 від 30.06.2021, ТОВ «ФК «Форза» (Клієнт) зобов`язуться відступити ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (Фактор)Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором.
Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021 підтверджується платіжними інструкціями №279 від 05.07.2021, №282 від 14.07.2021.
Згідно з витягом з Реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу № 20210630-Ф/2 від 30.06.2021 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору №000201114898 від 18.11.2020 в загальній сумі 7 383,50 грн., з яких 5 429,00 грн - заборгованість по тілу, 1 954,50 грн - заборгованість по відсоткам.
13.10.2021 Позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу №438/1139, в якій повідомив про відступлення прав вимоги за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201114898 від 18.11.2020 та просив сплатити наявну заборгованість станом на 13.10.2021 в загальній сумі 19 598,75 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5 429,00 грн., заборгованість по відсотках - 1 954,50 грн., заборгованість по прострочених відсотках за користування кредитом - 12 215,25 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №000201114898 від 18.11.2020 станом на 25.06.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 468,20 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом - 5 429,00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування - 1 954,50 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нарахована новим кредитором за період з 01.07.2021 по 28.09.2021) - 12 215,25 грн.; інфляційне збільшення (нараховано Новим кредитором за період 17.01.2021 по 23.02.2022) - 869,45 грн..
Звертаючись до суду, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» також пред`явило вимогу до відповідача про стягнення не лише заборгованості за тілом та відсотками за договорами позики, а й інфляційних втрат та відсотків за користування кредитними коштами за межами строку дії договору.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Умови щодо нарахування процентів за правомірне та неправомірне користування кредитними коштами мають визначатися окремими пунктами договору.
Так, за умовами п.5.13. Договору позики Сторони погодили, що у випадку користування Кредитом після настання дати погашення заборгованості, вказаної у п.п.5 п. 5 Договору, умови щодо нарахування процентної ставки (п.п.12) п.5 Договору) не застосовується, а застосовується розмір процентної ставки визначений у п.п.13 п. Договору (2,50%). При цьому зміна процентної ставки на умовах визначених цим пунктом не є зміною істотних умов Договору та не вважається змінюваною процентною ставкою. Під процентною ставкою, яка застосовується в разі користування Кредитом поза межами строку дії Договору (п.п.13) п. 5 Договору), маються на увазі проценти в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Підпунктом 9 п. 5 Договору позики передбачено, що сторони погодили, що строк дії Договору, вказаний у п.п.9 п. 5 Договору (30 днів), продовжується на весь період, протягом якого Сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим Договором, та визначається як період від дати видачі Кредиту (18.11.2020) до фактичної дати повернення Кредиту, процентів за відповідними ставками та інших нарахувань визначених Договором та чинним законодавством України.
Відтак нарахування позивачем процентів після закінчення строку кредитування, визначеного Договором позики та інфляційних втрат є правомірним та не суперечить положенням кредитного договору та Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року.
Таким чином, відповідачем не у повному обсязі виконано зобов`язань, визначених Договором, оскільки порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування вищезазначених обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201114898 від 18.11.2020 в загальній сумі 20 468,20 грн - підлягають задоволенню.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги те, що відповідач умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задовольнити у повному обсязі.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, між Адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було укладено Договір про надання правової допомоги №20250623-4К від 23.06.2025, за умовами якого Адвокат здійснює захист інтересів Позивача у справі за позовом до ОСОБА_1 за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201114898 від 18.11.2020р.
Відповідно до п.4.2. вказаного договору визначено, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь позивача (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 грн.
Також представником позивача надано Розрахунок суми судових витрат (із Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, за які встановлено фіксований розмір його гонорару).
Однак, оскільки представником позивача не надано до суду документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги саме в даній справі, оформлені у встановленому законом порядку, суд не вбачає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу.
Враховуючи зазначене, з урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 11-13, 19, 263, 265, 279, 280 - 282, 352 - 355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201114898 від 18.11.2020 у розмірі 20 468,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф`судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», код ЄДРПОУ 42655697, місцезнаходження: м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф. 54;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.В. Аббасова