ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року	справа № 380/25473/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Гулкевич І.З., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,- 
встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” до Львівської митниці, в якій просить суд :
визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100439/1 від 06.11.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209230/2025/003124. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Не зважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості, надав на вимогу митного органу додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості (за резервним методом). Стверджує, що при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів на ідентичні товари митний орган визначав різну митну вартість товару. З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.
Ухвалою від 12 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією було встановлено ряд невідповідностей. У зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та достовірно не підтверджують складові митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 МК України. Декларантом не було надано документів, що містилися у вимозі митного органу. Відтак, заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано відповідачем за першим методом. У рішенні про коригування митної вартості зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості. Як висновок, митну вартість товару скориговано та визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. На підставі викладеного відповідач вважає, що посадові особи відомства діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із присвоєнням коду ЄДРПОУ 43905160.
Між Компанією GUANGZHOU CLIM CO., LTD (Постачальник) та ТОВ “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт поставки №0805 від 08.05.2025.
Згідно умов вищевказаного контракту (пункти 1 та 2 Статті 1), Постачальник продає а Покупець купує Товари до найменування асортименту, кількості, цін, вартості та на умовах поставки (згідно правил ІНКОТЕРМС у погодженій сторонами редакції) вказаних у Специфікаціях, які являється невід`ємною частиною даного Контракту. Для організації поставки партії Товару сторони складають Специфікацію, зміст якої погоджується шляхом обміну інформацією електронною поштою. Погодженою вважається Специфікація, якщо її текст підписано обома сторонами, шляхом обміну сканованими копіями по електронній пошті, чи іншими доступними засобами комунікації. Зобов`язанням із поставки у Постачальника виникає з моменту підписання обома сторонами Специфікації. Сторони погоджують, що поставка партії товару погоджена в одній специфікації може поставлятися як однією поставкою так і частинами.
За результатами узгодження замовлення товару на умовах вищевказаного Контракту, між позивачем та Компанією та GUANGZHOU CLIM CO., LTD підписано:
-специфікацію №8 від 18.08.2025 на замовлення партії товару двох видів товару, один з яких CLIMCO CAB 35, хімічна назва - Кокамідопропілбетаїн, в кількості 21 000 кг., загальною вартістю 16 590,00 доларів США (ціна за кілограм 0,790 доларів США), умови оплати – 30% попередня оплата, 70% - після отримання коносаменту, умови поставки CIF Гданськ. 
Для реалізації попередньої оплати замовленого згідно Специфікації 8 товару, Постачальник виставив ТОВ “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” проформу-Інвойс CLIM20250818 від 18.08.2025 на загальну суму специфікації 48090,00 доларів США.
19 серпня 2025 року ТОВ “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” здійснило оплату 30% вартості товару в сумі 14427,00 доларів США (платіжна інструкція 106 від 19.08.25, SWIFT Р2508199829342 від 19.08.25) та 24 жовтня 2025 року 70% вартості товару в сумі 33663,00 доларів США (платіжна інструкція 151 від 24.10.25, SWIFT P2510249831210 від 27.10.2025).
Постачальник згідно Інвойсу № CLIM20250818-1 від 03.09.2025 року відвантажив замовлений та оплачений ТОВ “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” згідно контракту та Специфікації 8 товар CLIMCO CAB 35 в кількості 21 000 кілограм, шляхом доставки товару за власний рахунок до порту Гданськ, Польща.
Відповідальність за доставку партії товару згідно Специфікації 8 було покладено на Постачальника за морське перевезення до порту міста Гданськ (Польща) – умови поставки CIF, на Покупця ТОВ “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” від порту Гданська до України. 
Для організації доставки товару згідно Специфікації 8 від Порту призначення на митну територію України, ТОВ “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” скористалося послугами ТОВ “ЄВРО-ФОРВАРДІНГ”, з яким у позивача існують договірні взаємовідносини згідно укладеного договору експедирування №2209-25 від 01 вересня 2025 року. 
На організацію транспортної експедиції вищевказаного вантажу, ТОВ “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” уклало із ТОВ “ЄВРО-ФОРВАРДІНГ” 27.10.2025 замовлення №00000024089 на організацію транспортування та експедицію вантажу за маршрутом м. Gdansk (ПОЛЬЩА) - Муроване розмитнення – с. Бірки, Львівська область. 
Підтверджуючими документами вказаного транспортного експедирування вантажу є міжнародна транспортна накладна CMR (автомобільне перевезення від Гданськ до складу позивача с. Бірки – перевізник третя особа ТДС Логістик), довідка про транспортні витрати 00000017882 від 30.10.2025 ТОВ “ЄВРО-ФОРВАРДІНГ”, рахунок експедитора №17882 від 30.10.2025, договір та заявка до договору.
Декларант позивача з метою митного оформлення вказаного товару подав до Львівської митниці митну декларацію №25UA209230105656U6.
По митній декларації №25UA209230105656U6 декларантом в інтересах позивача визначено митну вартість товару за основним методом - ціною договору (контракту) та заявлено у митній декларації фактурну вартість на рівні 697 893,19 гривень (вартість товару 16590 Доларів США * 42,0671 курс Долар США до гривні) + 98 816,65 гривень транспортно-експедиторські витрати, загальна вартість в декларації рядок 45-46 визначена 796709,84 гривень. По заявленій митній вартості нараховано платежів – ПДВ 20% = 162528,81 гривень, мито – 15934,20 грн. (47 графа митної декларації).
На підтвердження заявленої митної вартості по двом деклараціям, декларантом було надано митному органу: зовнішньоекономічний контракт поставки №0805 від 08 травня 2025 року, Специфікація №8, Проформа-інвойс, Інвойс, документи підтвердження оплати (SWIFT та платіжні інструкції), Коносамент, CMR та транспортні документи (договір, заявка, довідка та рахунок), експортна декларація, інші документи чіткий перелік яких вказаний у графі 44 митної декларації та на другій сторінці МД у додатках.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала декларанту повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Митного кодексу України.
ТОВ “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” на вимогу митниці додатково надало усі наявні первинні документи. 
За результатом розгляду МД №25UA209230105656U6 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів: №UA209000/2025/100439/1 від 06.11.2025 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209230/2025/002827 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/003124.
В графі 33 рішення №UA209000/2025/100439/1 від 06.11.2025 вказано:
“-товар постачається за прямими договором з виробником №0805 від 08.05.2025 проте декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи підтверджуючи виробника товару та ТМ. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи підтверджуючи виробника товару та ТМ. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі:– копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; – копія сертифікату на систему якості товару; – копія сертифікату продукції власного виробництва;– копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД;
-у експортній декларації 516620250661169464 відсутня дата експорту, та містить посилання на інший коносамент, у графі номер договору зазначений документ, який до митного оформлення не подавався, не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, тому не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними. Із всього, що можна зробити висновки, що експортна митна декларація країни відправлення не містить всіх відомостей необхідних для ідентифікації числових значень складових митної вартості по товару і не може бути використана митним органом як додаткова інформація. Не надано переклад та не зроблено верифікацію експортної митної декларації, відповідно до ст. 254 МКУ та вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 №11/2 0.16/11627-ЕП. Так, згідно ст. 254 МКУ документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій подаються митному органу українською мовою, офіційно мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Дана вимога є імперативною, тобто чітко визначає дії декларанта під час подачі документів для митного оформлення і митного контролю і не допускає відхилень від вказаної поведінки. Листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп визначено, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР можуть використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації таких декларацій та їх перекладів на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати на підставі Угоди про співробітництво між Всекитайським комітетом сприяння міжнародній торгівлі (ССІТ)/ Китайською Міжнародною Торговою Палатою (ССОІС) та Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати від 29.12.2009.У даному випадку декларація країни відправлення складена на китайській мові та подана до митного контролю та митного оформлення без перекладу, тому неможливо підтвердити митну вартість товару даним документом;
-згідно наданого рахунку на перевезення №17882 від 30.10.2025 зазначена “Експедиторська винагорода на території України”. Згідно пункту 4 статті 306 Господарського кодексу України, транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу. Законом України від 01.07.2004 №1955-IV “Про транспортно експедиторську діяльність” визначено, що транспортно експедиторська діяльність – це підприємницька діяльність із надання транспортно експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Враховуючи викладене, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на комерційних умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, п. 4, 10 статті 58 МКУ), Податкового кодексу України (п. 190.1 статті 190) є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів. Винагорода експедитора щодо надання послуг по експедируванню вантажу до місця ввезення на митну територію України документально не підтверджено та, відповідно, не включено до складу митної вартості товару. Якщо в рахунках на оплату транспортних витрат відсутня розбивка винагорода експедитора за надання послуг за межами території України та на території України, то до транспортних витрат на доставку товару до митного кордону України враховується вся сума експедиторської винагороди зазначеної в рахунку ТЕО. Не включено усі числові значення митної вартості. Даний рахунок не містить розвантажувальних робіт.
-згідно з умовами Інкотермс термін СІР (фрахт/перевезення та страхування оплачені до) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. За умовами поставки CIP на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі –МКУ) документом, що підтверджує митну вартість товарів, визначено, у тому числі, страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування. Наданий страховий документ №AGUZ08024225QAA163UU стосується тільки частки маршруту від NANSHA, CHINA до Gdansk, Poland отже частина маршруту від Gdansk, Poland до Львів, не застрахована продавцем. Відповідно до конвенції ООН щодо договорів повністю або частково морського міжнародного перевезення вантажів 2008 року коносамент є мультимодальним документом, згідно якого можливе його використання для доставки вантажів іншим видом транспорту. У страховому полісі міститься посилання на інший коносамент, який не можливо прив`язати до даної поставки;
-у коносаменті №MEDUK7404487 зазначено, що порт відвантаження є NANSHA, порт призначення Gdansk. Графа коносаменту, що спеціально призначена для місця поставки (place of delivery) не заповнена, що свідчить про несплату транспортних витрат до обумовленого місця постачання;
-Разом з тим, суттю поставок за умовами Інкотермс групи “С” є можливість для покупця перепродати товар під час його транспортування, оскільки продавець виконує всі обов`язки по поставці коли передає товар перевізнику а не коли товар доставлено у місце призначення. Наданий комерційний рахунок №CLIM202508181 від 03.09.2025 не відомостей про особу, яка підписала. Що суперечить вимогам ст.9 ЗУ “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” №996-XIV від 16.07.1999, в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі “особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції”. Що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
На вимогу митного органу декларантом не надано жодного додаткового документу. Підсумовуючи викладене, декларантом: невірно проведено розрахунок митної вартості; не подано всі основні документи, визначені частиною другою статті 53 Кодексу; не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товарів, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). 
Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 1 слугувала мд №25UA100060524315U8 від 12.08.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить – 1.04 дол. США/кг; Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, у зв`язку з тим, що умови поставки а також обсяг партії товару у наведеному джерелі відповідають умовам заявленим декларантом у митній декларації. ”
Не погоджуючись із коригуванням митної вартості імпортованого товару та карткою відмови, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі – Митний кодекс) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин першої – третьої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі статтею 57 Митного кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Окрім цього, суд зазначає, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17). 
Судом при розгляді справи також взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Даючи оцінку наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. 
Щодо твердження митного органу про ненадання документів, які підтверджують виробника товару та ТМ.
Посилання митного органу на відсутність копії ліцензії на виробництво товару, сертифікатів системи якості, EAN-коду тощо є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам Митного кодексу України.
Відповідно до ч.2 ст.53 МКУ перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, є вичерпним. Документи, перелічені митницею, не входять до переліку обов`язкових документів для підтвердження митної вартості товару.
Митний орган не навів жодного обґрунтування того, яким саме чином відсутність ліцензії виробника, сертифіката EAN або сертифікатів якості впливає на числові значення митної вартості товару чи перешкоджає перевірці ціни, фактично сплаченої за товар.
Верховний Суд у численній практиці зазначав, що митний орган зобов`язаний обґрунтувати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими та чому подані документи не дають можливості встановити ціну договору. Формальне посилання на відсутність додаткових документів не є достатньою підставою для невизнання митної вартості за першим методом.
Крім того, прямі договірні відносини між продавцем та покупцем підтверджуються зовнішньоекономічним контрактом №0805 від 08.05.2025, інвойсом, транспортними та платіжними документами, що були подані митному органу.
Щодо зауважень митного органу стосовно експортної декларації країни відправлення.
Експортна митна декларація країни відправлення не входить до обов`язкового переліку документів, визначених ч.2 ст.53 МК України, а тому її недоліки самі по собі не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару.
Посилання митного органу на лист ДМСУ від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-ЕП є безпідставним, оскільки зазначений лист не є нормативно-правовим актом та не встановлює обов`язків для декларанта.
Стаття 254 МК України не містить вимоги щодо обов`язкової верифікації експортної декларації ТПП або іншими організаціями. Норми МКУ передбачають право митного органу вимагати переклад документів у разі необхідності, однак неподання перекладу не свідчить автоматично про недостовірність заявленої митної вартості.
При цьому митний орган не зазначив, які саме відомості експортної декларації неможливо було встановити без перекладу та яким чином це впливає на числові значення митної вартості товару.
Також митний орган не довів, що наявність іншого номера коносамента або відсутність окремих реквізитів у декларації свідчить про недостовірність ціни товару чи спростовує документи, подані декларантом для підтвердження митної вартості.
Щодо твердження про не включення експедиторської винагороди до митної вартості.
Митним органом безпідставно зроблено висновок про невключення усіх складових митної вартості.
У рахунку №17882 від 30.10.2025 прямо зазначено, що експедиторська винагорода нарахована “на території України”. Відповідно до положень ч.11 ст.58 МКУ витрати, понесені після ввезення товарів на митну територію України, не включаються до митної вартості товарів.
Митний орган не навів доказів того, що зазначена експедиторська винагорода стосувалась перевезення товару до місця ввезення на митну територію України.
Крім того, митницею не встановлено жодних конкретних числових значень витрат, які нібито не були включені до митної вартості, а також не наведено розрахунку таких сум.
Фактично висновки митного органу ґрунтуються виключно на припущеннях. 
Щодо страхування за умовами поставки CIP.
Митний орган помилково ототожнює умови поставки CIP із обов`язком продавця забезпечити страхування кожної ділянки маршруту до кінцевого пункту доставки.
Відповідно до правил Інкотермс умови CIP передбачають обов`язок продавця укласти договір перевезення та забезпечити страхування вантажу, однак не встановлюють вимоги щодо окремого страхування кожного етапу мультимодального перевезення.
Наявність страхового полісу підтверджує виконання продавцем своїх зобов`язань щодо страхування товару.
Отже, твердження про непідтвердження митної вартості у зв`язку зі страхуванням є необґрунтованим.
Щодо зауважень до коносамента.
Відсутність заповнення графи place of delivery у коносаменті не свідчить про несплату транспортних витрат до погодженого місця поставки.
Коносамент підтверджує морське перевезення вантажу та не є єдиним документом, який підтверджує повний маршрут доставки товару.
Умови та маршрут мультимодального перевезення підтверджуються також іншими транспортними та супровідними документами, поданими митному органу.
Митний орган не довів, що транспортні витрати до митного кордону України не були включені до ціни товару або підлягали додатковому включенню до митної вартості.
Щодо твердження про відсутність підпису в інвойс.
Посилання митного органу на ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” є безпідставним, оскільки міжнародний комерційний інвойс не є первинним бухгалтерським документом у розумінні внутрішнього бухгалтерського обліку України.
Нормами МКУ та міжнародною торговельною практикою не встановлено обов`язкової вимоги щодо наявності власноручного підпису на комерційному інвойсі.
Інвойс №CLIM202508181 від 03.09.2025 містить усі істотні реквізити: продавця; покупця; опис товару; ціну; умови поставки; кількість товару.
Вказаний документ у сукупності з іншими поданими документами дозволяє однозначно встановити ціну товару та підтвердити заявлену митну вартість.
Встановлені судом фактичні обставини в сукупності із наявними у справі належними та допустимими доказами свідчать про необґрунтованість висновку митного органу про розбіжності у поданих до митного оформлення документах та про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, що дає підстави стверджувати про необґрунтованість коригування митної вартості товару. 
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100439/1 від 06.11.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/003124.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Даючи оцінку спірним рішенням та картам, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100439/1 від 06.11.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/003124 прийняті відповідачем без дотримання вимог, встановлених частиною 2 статті 2 КАС України та Митним кодексом України, тому їх слід визнати протиправними та скасувати. 
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності і мотиви суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цілому, тому позов підлягає до задоволення повністю.
Відповідно до статті 139 КАС України також підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -
ухвалив:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100439/1 від 06.11.2025.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/003124.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ” за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна