ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 року м.Дніпро Справа № 908/3431/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Соп`яненко О.Ю. (доповідач) 
суддів: Джепи Ю.А., Фещенко Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання: Федорчук В.С.,

за участю представників сторін:
від позивача (скаржника): Семиряжко В.С. (самопредставництво), 
від відповідача : Капуста А.В.(адвокат),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2025 (повний текст рішення складений та підписаний 10.02.2026, суддя Азізбекян Т.А.) у справі № 908/3431/25

за позовом Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України ( Україна, 02099, місто Київ, вулиця Ялтинська , будинок 11, код ЄДРПОУ 23311317)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (Україна, 61072, місто Запоріжжя , Північне шосе, 69 а, код ЄДРПОУ 30105738)
про стягнення суми 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

13.11.2025 року в системі «Електронний суд» Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України сформована позовна заява з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення суми пені – 764 121,60 грн та суми штрафу – 835 758,00 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.12.2025 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України суму пені – 70 442 (сімдесят тисяч чотириста сорок дві гривні ) 46 коп., суму штрафу - 83 575 ( вісімдесят три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять гривень) 80 коп., суму витрат на оплату судового збору - 18 482 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні) 19 коп. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України 02.03.2026 звернулося через підсистему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:
- скасувати рішення першої інстанції;
- ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України задовольнити у повному обсязі;
- судові витрати покласти на відповідача.
Апелянт не погоджується з доводами суду першої інстанції про відмову у стягненні пені та штрафу в загальному розмірі 1 386 164,34 грн (суд зменшив суму пені на 633 982,14 грн і суму штрафу на 752 182,20 грн) та вважає, що судом першої інстанції не у повній мірі були дослідженні всі обставини справи, а тому рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2025 в частині відмови у стягненні пені та штрафу в загальному розмірі 1 386 164,34 грн підлягає скасуванню.
Апелянт наголошує, що сторони у договорі № 89-25 від 13.03.2025 про закупівлю речового майна (рукавичок тактичних (вид 1)) добровільно та за взаємною згодою погодили усі істотні умови, включаючи ціну, строк виконання та розмір штрафних санкцій за порушення зобов`язань, а також виникнення обставин непереборної сили. Відповідач укладав даний Договір, зокрема, з метою одержання прибутку, а загальна вартість по Договору становила 11 939 400,00 грн, водночас, нарахована Позивачем сума пені та штрафу становить загальну суму 1 599 879,60 грн, що в 7,5 раз менша від загальної суми Договору, відтак обсяг відповідальності, встановлений у пункті 8.3. Договору, – є розумним, справедливим та співмірним.
Крім того, скаржник з посиланням на правові позиції Верховного Суду щодо відсутності у чинному законодавстві України переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, вважає зменшення суми штрафних санкцій судом першої інстанції на 90 % таким, що порушує баланс інтересів Сторін, принципи справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності, а також не відповідає правовим нормам та суті відповідальності, які Сторони передбачили, укладаючи Договір, а суд першої інстанції не врахував зазначене ухвалюючи рішення. 
Також, скаржник не погоджується з твердженнями суду про невірний розрахунок пені, що міститься у позовній заяві, що правомірним періодом нарахування пені є період з 03.06.2025 року по 31.07.2025 року, що становить 59 днів прострочення, а з урахуванням розміру пені, погодженого сторонами у договорі, сума пені становить 704 424,60 грн. Скаржник наполягає, що розрахунок пені за прострочення строків постачання товару, відповідно до всіх актів приймання-передавання товару, які містяться в матеріалах справи, ним здійснений вірно.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК», скориставшись правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, подало відзив на апеляційну скаргу Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України, в якому заперечило проти доводів апеляційної скарги, просило залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідач заперечує проти доводів апелянта та зазначає, що рішення місцевого суду є законним і обґрунтованим. Позивач вказує, що саме підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Отже Актом № 08/01/01 приймання – передавання товарів від 01.08.2025 року та Видатковою накладною № 08/01/01 від 01.08.2025 року, встановлено, що поставка товару постачальником відбулась саме 01.08.2025 року, а не 04.08.2025 року, як на то вказує позивач. Крім того, останній день поставки товару припав на суботу 31.05.2025, що є вихідним днем, отже кінцевий строк виконання зобов`язання припадає на понеділок 02.06.2025, тому нарахування неустойки має починатися з наступного дня після кінцевої дати поставки, а саме з 03.06.2025.
За наведеного, судом першої інстанції було зазначено, що правомірним періодом нарахування пені є період з 03.06.2025 року по 31.07.2025 року, що становить 59 днів прострочення, а з урахуванням розміру пені, погодженого сторонами у договорі, сума пені становить – 704 424,60 грн
Щодо зменшення заявленої до стягнення суми неустойки на 90% суд врахував наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, невідповідності розміру пені наслідкам порушення - замовник не зазнав ніяких збитків або шкоди у зв`язку із несвоєчасною поставкою по Договору; стягнення неустойки в заявленому розмірі є невідповідним наслідкам порушення, наявність і негативний характер яких замовником не доведена; наявна у справі ситуація має винятковий характер; ТОВ "МІК" позиціонується як добросовісний постачальник; враховані інтереси сторін та ступінь виконання зобов`язання (поставка виконана на 100% без претензій по якості) тощо.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції. 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Соп`яненко О.Ю. (суддя-доповідач), судді: Джепа Ю.А., Фещенко Ю.В.
Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.
Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.
08.04.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
В судове засідання 14.05.2026 з`явилися представники позивача та відповідача. 
Колегія суддів у судовому засіданні 14.05.2026 оголосила скорочену (вступну та резолютивну частини) постанову.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України здійснює будівництво житлових і нежитлових будівель ( основний вид).
13.03.2025 року між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (постачальник) укладений договір № 89-25 про закупівлю речового майна, відповідно до предмету якого постачальник зобов`язується у 2025 році поставити товароодержувачу рукавички тактичні (вид 1), Код ДК 021: 2015 – 18420000- 9 «Аксесуари для одягу», асортимент, кількість, ціна, інформація та технічна документація наведені в Специфікації (Додаток № 1) та Технічному описі (Додаток 2) до цього Договору, а покупець – прийняти та оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором згідно зі специфікацією.
За умовами розділу 1 договору товар повинен відповідати Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору.
Сторонами погоджено, що загальна вартість по Договору становить 11 939 400,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 1 989 900,00 грн.
У відповідності до розділу ІУ Договору покупець здійснює оплату за товар в безготівковій формі за фактом його постачання, датою здійснення будь – яких платежів покупцем за цим договором є дата списання відповідних коштів з розрахункового рахунку покупця.
Розрахунки за товар здійснюються продовж 30 (тридцяти) днів з дати поставки (передачі) товару товароодержувачу та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.
У розділі У Договору сторонами погоджено умови поставки товару, якими передбачено строк поставки товару – не пізніше 31.05.2025 року, при цьому на момент поставки товару постачальник надає товароодержувачу документ, що підтверджує, що товар відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документу, інші документи, визначені пунктом 2.1 цього Договору.
Поставка товару здійснюється транспортом постачальника та на умовах DDP (відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 року).
До кожної партії товару що постачається, постачальник обов`язково надає покупцю видаткові накладні ( не менше двох примірників) та документи, визначені пунктом 2.1 договору, до моменту здійснення поставки товару, підписані уповноваженою особою (уповноваженими особами ) постачальника.
Уповноваженою особою (уповноваженими особами) постачальника складається акт приймання – передавання товару у трьох примірниках та надається покупцю до моменту здійснення поставки товару.
Покупець повертає постачальнику підписані акт приймання – передавання товару, акт приймання – передачі капітальних інвестицій, які постачальник надає в день поставки товароодержувачу разом з товаром та документами, визначеними пунктом 5.4 цього Договору.
Пунктом 5.9 Договору зафіксовано, що приймання – передавання товару між постачальником та товароодержувачем здійснюється з 8 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю, а у позавизначений час – за взаємною домовленістю товароодержувача та постачальника.
Умовами розділу УІ Договору закріплено, що покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений товар відповідно до вимог цього договору, а постачальник зобов`язаний постачати товароодержувачу товар в кількості, строк та на умовах даного договору.
Сторонами погоджено, що у випадку порушення умов договору, зокрема, за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 ( сім) відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено.
Розділом ХІІ закріплено, що договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими на те сторонами і діє до 31.12.2025 року.
До договору № 89-25 про закупівлю речового майна від 13.03.2025 року підписані наступні Додатки: 
- Додаток № 1: Специфікація щодо товару – рукавички тактичні ( вид 1), код ДК – 021 – 2015 – 18420000-9, країна походження – Китай, од. вим. – пара, кількість – 15 000, ціна за одиницю – 795,96 грн., сума грн., з ПДВ – 11 939 400,00 грн.; 
- Додаток № 2: Технічний опис про закупівлю рукавичок тактичних ( вид 1); 
- Додаток № 3: Акт приймання – передавання товару ( зразок).
01.08.2025 року Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України ( покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (постачальник) складений Акт № 08/01/01 приймання – передавання товарів, за яким товароодержувач прийняв від постачальника - рукавички тактичні ( вид 1) у кількості 15 000 пар на суму – 11 939 400,00 грн., в тому числі ПДВ – 1 989 900,00 грн. Акт № 08/01/01 приймання – передавання товарів від 01.08.2025 року підписаний уповноваженими представниками продавця і постачальника, та скріплений печатками юридичних осіб.
Також, 01.08.2025 року сформована видаткова накладна № 08/01/01 на загальну суму 11 939 400,00 грн., в тому числі ПДВ - 1 989 900,00 грн. , яка підписана уповноваженими представниками покупця і постачальника та скріплена печатками юридичних осіб.
Згідно платіжної інструкції № 2359 ( внутрішній номер 441954615) від 18 серпня 2025 року Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України, на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» перерахована сума 11 939 400,00 грн. з призначенням платежу «оплата за рукавички тактичні ( вид 1), видаткова накладна № 08/01/01 від 01.08.2025 року, договір № 89-25».
Позивачем на адресу ТОВ «МІК» направлений лист від 05.06.2025 року «Щодо виконання договору від 13.03.2025 року № 89 – 25», в якому посилається на невиконання постачальником станом на 05.06.2025 року обов`язків по поставці рукавичок тактичних ( вид 1) в кількості 15 000 не пізніше 31.05.2025 року, з вимогою негайно виконати взяті зобов`язання до 10.06.2025 року. 
15.08.2025 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія, в якій зазначено, що відповідно до пункту 5.1 договору постачальник зобов`язаний поставити рукавички тактичні (вид 1) в строк до 31.05.2025 року, фактично постачання рукавичок тактичних ( вид 1) в кількості 15 000 пар було здійснено з порушенням термінів, а саме – 04.08.2025 року (на 64 дні), у зв`язку з чим постачальнику необхідно сплатити пеню та штраф у розмірі 1 599 879 , 60 грн. до 15.09.2025 року.
У відзиві на позовну заяву ТОВ «МІК» зазначило, що останній день поставки товару припав на суботу 31.05.2025 року (вихідний день), а отже кінцевим строком виконання зобов`язання є понеділок – 02.06.2025 року, а тому нарахування неустойки починається з наступного дня після кінцевої дати поставки – з 03.06.2025 року.
За підрахунками відповідача період нарахування пені складає з 03.06.2025 року по 31.07.2025 року (59 днів прострочення), що становить – 704 424,60 грн.
Також, відповідач зазначив, що розрахунок штрафу є арифметично вірним, просив зменшити суму неустойки на 90%.
У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідач уклав договір, зокрема, з метою одержання прибутку, а загальна вартість товару за договором становить 11 939 400,00 грн., водночас, нарахована сума неустойки становить – 1 599 879,60 грн.
Відповідачем в добровільному порядку штрафні санкції не сплачено.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару в строк, та як наслідок, нарахування пені і штрафу, стало підставою для звернення позивача до суду.

6. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, погоджується з правовим обґрунтуванням та висновками Господарського суду Запорізької області з огляду на наступне.
Статтями 11, 629 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договір. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір № 89 -25 про закупівлю речового майна від 13.03.2025 року за своєю правовою природою є договором поставки, який містить усі суттєві умови для договорів даного виду, не визнаний судом недійсним та не розірваний сторонами. Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб. 
За умовами укладеного між сторонами договору (пункт 8.3), у випадку порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 ( сім) відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено.
Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідачем допущено порушення умов Договору щодо своєчасної поставки товару, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для нарахування відповідачу пені та штрафу.
Розділом У Договору зафіксовано, що приймання – передавання товару між постачальником та товароодержувачем здійснюється з 8 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю.
Пунктом 5.1 договору закріплено, що строк поставки товарів не пізніше 31.05.2025 року, допускається дострокова поставка товару за погодженням сторін.
Відповідно до вимог частини 1 статті 252, ст. 253 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Приписи статті 254 Цивільного кодексу України визначають, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
У договорі сторони погодили термін поставки товарів – не пізніше 31.05.2025 року (включно з цією датою), то кінцевим строком виконання зобов`язання є 02.06.2025 року, а нарахування пені повинно відбуватися з 03.06.2025 року.
Суд апеляційної інстанції погоджується, що умовами спірного договору строк виконання зобов`язання визначається днями, тому позивач при здійсненні розрахунку мав керуватися вищевказаними вимогами.
Крім того, за результатами дослідження первинних документів - Акта № 08/01/01 приймання – передавання товарів від 01.08.2025 року та Видаткової накладної № 08/01/01 від 01.08.2025 року, встановлено, що поставка товару постачальником відбулась саме 01.08.2025 року, а не 04.08.2025 року, як на то вказує позивач.
Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується, що правомірним періодом нарахування пені є період з 03.06.2025 року по 31.07.2025 року, що становить 59 днів прострочення, а з урахуванням розміру пені, погодженого сторонами у договорі, сума пені становить – 704 424,60 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми пені у розмірі 59 697, 00 грн. місцевий суд правомірно відмовив.
Щодо нарахованої позивачем суми штрафу у розмірі 7 (сім) відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено, що становить 835 758 ,00 грн., розрахунок позивача є арифметично вірним.
Доводами апеляційної скарги позивача були також обставини безпідставного зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.
Так під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач просив суд зменшити неустойку на 90%. В обґрунтування посилався на те, що постачальник виконує відповідну роль у підтриманні галузі обороноздатності держави забезпеченням потреб оборони (працівники ТОВ «МІК» мають бронювання за наказом Міністерства оборони України 247 дск від 26.12.2024 року на 2025 рік); підприємство має значну кількість працівників, яких необхідно забезпечувати виплатою заробітної плати, з якої сплачуються обов`язкові податки і збори до державного бюджету; ступінь виконання зобов`язання – поставка виконана на 100% без претензій по якості; причини неналежного виконання - постачальник знаходиться в місті Запоріжжі , яке включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних ( бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року, тому діяльність постачальника часто паралізована від позапланового відключення електроенергії, повітряних тривог, загрози постійних ракетних обстрілів; поведінка винної сторони – постачальник за власні кошти без попередньої оплати поставив покупцю увесь товар по договору, не припинивши виконання своїх зобов`язань після прострочення термінів; майновий стан сторін - покупець не зазнав збитків або шкоди, у зв`язку із простроченням за договором; фінансовий стан ТОВ «МІК» протягом 2024 - 2025 років не покращився; ТОВ «МІК» зазнало значні втрати майна, розташованого у власній і орендованій нерухомості – Запорізька область, місто Оріхів, місто Мелітополь, місто Токмак тощо.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії / бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19; від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 05.03.2019 у справі № 923/536/18; від 10.04.2019 у справі № 905/1005/18; від 06.09.2019 у справі у справі № 914/2252/18; від 30.09.2019 у справі № 905/1742/18; від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).
Також Верховний Суд у справі № 911/2269/22 зазначив, що висновок про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 %), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини 1, 2 статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.
Отже, індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчить про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено. Наведене водночас вимагає, щоб розмір неустойки відповідав принципам верховенства права.
Подібні висновки викладено об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, Великою Палатою Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22.
Проаналізувавши матеріали справи та доводи відповідача, суд першої інстанції зменшив розмір пені та штрафу на 90%. З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.
Колегія суддів зауважує, що стягнення з відповідача пені та штрафу є мірою відповідальності останнього за порушення, а не способом збагачення іншої сторони, а стягнутий розмір неустойки є справедливим у відношенні до обох сторін договору та є стимулом для відповідача не здійснювати в подальшому порушень договірних зобов`язань (превентивна функція неустойки), а для позивача - достатнім для компенсування його очікувань від належного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.
Саме по собі стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 599 879,60 грн (загальна вартість товару за договором становить – 11 939 400,00 грн.) є значною сумою та є неспіврозмірним з тяжкістю допущеного порушення за договором та наслідками такого порушення. Поставка товару була здійснена відповідачем у повному обсязі, з пропуском строку у 59 днів, без будь-яких претензій по якості від позивача. Позивач не поніс незворотних негативних наслідків внаслідок порушення відповідачем строку поставки товару, не доведено позивачем і понесення збитків у зв`язку з порушенням відповідачем договору. Стягнення неустойки у розмірі 154 018,26 грн. (пені - 70 442,46 грн. та штрафу – 83 575,80 грн.) на переконання суду, є достатньою відповідальністю за невиконання зобов`язання у справі та здатне нівелювати негативні наслідки, спричинені таким невиконанням.
Покладення на відповідача штрафних санкцій у заявленому до стягнення розмірі у даному випадку набуває ознак каральної функції та розцінюється судом як надмірний тягар для суб`єкта господарської діяльності, який здійснює свою діяльність під час дії воєнного стану, в тому числі співпрацює задля виконання завдань забезпечення обороноздатності держави України.
Щодо погодження сторонами у договорі саме визначених ним санкцій, суд зазначає, що застосування господарських санкцій з огляду на їх закріплення у договорі сторонами не повинно мати своєю метою ускладнення подальшої діяльності товариства, а має відповідати не лише принципу свободи договору, а й принципам справедливості, добросовісності та розумності. Право на зменшення штрафу спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монопольного становища контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.
Незважаючи на ті обставини, що договір укладено між сторонами в період воєнного стану, це саме по собі не виключає ризик виникнення додаткових ускладнюючих обставин під час його виконання, які виходять за межі звичайних умов господарювання.
Згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, Запорізька міська територіальна громада Запорізького району Запорізької області (територія місцезнаходження відповідача) віднесена до територій можливих бойових дій (дата виникнення можливих бойових дій: 01.01.2023; дата закінчення можливих бойових дій: не зазначена) (підпункт 1.3 пункту 1 підрозділу І Переліку). 
Сам факт, що закупівля стосується супутніх товарів (речове забезпечення органів Державної прикордонної служби України), не змінює загальних принципів співмірності відповідальності та не виключає можливості судового коригування розміру санкцій з урахуванням конкретних обставин справи. 
Окрім того, визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, і в даному випадку судом першої інстанції було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та становище як відповідача так і позивача у даній справі; таке зменшення неустойки враховує інтереси як боржника, так і кредитора, вимогу якого щодо компенсації за порушення умов договору враховано судом. На думку апеляційного суду, зменшення судом першої інстанції неустойки (пені та штрафу) на 90% не порушить інтереси позивача і не стане надмірним тягарем для відповідача.

7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами перегляду рішення суду.

Апеляційний господарський суд, здійснивши апеляційний перегляд справи у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про відсутність порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2025 – таким, що підлягає залишенню без змін.

8. Розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта. 
З підстав наведеного та керуючись статями 129, 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2025 у справі № 908/3431/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2025 у справі № 908/3431/25 – залишити без змін.
3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника. 
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний постанова складена – 01.06.2026.

Головуючий суддя О.Ю. Соп`яненко

Суддя Ю.А. Джепа 

Суддя Ю.В. Фещенко