Справа № 307/1639/26 Провадження № 2/307/773/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року       м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Бряник М.М.,
секретар судового засідання - Бабинець Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
В обґрунтування позову, посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено та зареєстровано 13 вересня 2000 року у виконкомі Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом N47.
Від даного шлюбу з відповідачем по справі мають трьох дітей, дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачка вказує, що шлюб із відповідачем склався невдало. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами і у них виникли різні погляди на життя. Вони втратили почуття поваги та довіри один до одного, тому подальше подружнє життя між ними неможливе. Разом з відповідачем не проживають чотири роки.
З огляду на викладені вище обставини вважає, що їх з відповідачем шлюб вже неможливо зберегти, і наполягає на його розірванні. Вона більше не бажає і не хоче перебувати з відповідачем в шлюбних відносинах, оскільки подальше існування шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Вважає, що примирення між ними неможливе. Вказує, що неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач жодних коштів чи іншої допомоги на утримання дочки не надає, не піклується про її фізичний розвиток, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоч і має таку можливість. Стан здоров`я відповідача задовільний та інших осіб на утриманні не має, тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 5000 гривень щомісячно до її повноліття.
У зв`язку з вищенаведеним просить шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений та зареєстрований 13 вересня 2000 року у виконкомі Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом N47 - розірвати. Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 на її користь аліменти в розмірі по 5000 гривень щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з моменту звернення до суду з цим позовом і до її повноліття.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. 26.05.2026 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 будучи відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за штрих кодовими ідентифікаторами №R067164803136, R067180049573, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 вересня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Дубівської селищної ради, Тячівського району, Закарпатської області Україна за актовим записом №47, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 (а.с.5).
Сторони мають малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Дубівської селищної ради, Тячівського району, Закарпатської області 21 грудня 2020 року (а.с.6).
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони не проживають разом однією сім`єю чотири роки.
Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати.
Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено.
Щодо позовної вимоги про стягненя аліментів суд зазначає наступне.
Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 , складений депутатом Дубівської селищної ради виборчого округу №3 Ветур Т.А. від 30.03.2026 року, позивачка ОСОБА_1 проживає з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , 2020 р.н., яка знаходиться на утриманні матері. З чоловіком ОСОБА_2 не проживає з 2022 року, його місце знаходження не відоме (а.с.12).
Згідно довідки №641 від 30.03.2026 року виданої виконавчим комітетом Дубівської селищної ради, ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Як випливає зі змісту позовної заяви, відповідач не проживає разом з дитиною. Однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дитини зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивачки, з якою проживає дитина.
Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного.
Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Доказів того, що відповідач має дохід, а також - про розмір такого доходу, чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні розглядуваного спору, позивачкою суду не надано.
З огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності інших доходів, майна, наявність у нього інших утриманців ним суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання вказаної вище малолітньої дитини , яку за законом зобов`язаний належним чином забезпечувати і утримувати.
При цьому суд виходить з непорушності конституційного права малолітньої дитини на утримання батьками до досягнення ними повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною.
При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2026 рік» для дітей віком до 6 років з 1 січня 2026 становить 2817 гривень.
При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дитиною, вік дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.04.2026 року і до її повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину мінімальним та найнеобхіднішим.
Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів при вирішенні розглядуваного спору, позивачкою суду не надано.
У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн. за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на користь позивачки за вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 1331,20 грн., як це передбачено вимогами п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 56, 80, 84, 105, 110, 112, 115, 182, 183, 184 СК України, ст. ст. 2, 5, 4, 10-13, 49, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 13 вересня 2000 року виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області Україна за актовим записом №47 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 – розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.04.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1331,20 грн. (одну тисячу триста тридцять один гривень двадцять копійок) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1331,20 (одна тисяча триста тридцять один гривень двадцять копійок) судового збору.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий   М.М. Бряник