Справа № 643/21278/25
Провадження № 2-о/643/87/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026   м. Харків

Салтівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Пасічника О.М.
присяжних: Захарова В.В. Коскіної Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Онди В.В. Вишнякової Є.О.
заявника ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою,

встановив:
ОСОБА_1 01.12.2025 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просить оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом її матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 10 серпня 1977 року ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживали матір заявниці, ОСОБА_3 , та її рідний брат, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З раннього дитинства дядько мав слабке здоров`я, страждав на тяжкі наслідки перенесеного менінгіту, мав певні психічні розлади, психічні напади, він періодично проходив лікування у психіатричних лікарнях. Після нападів він часто залишав домівку та міг не повертатись додому на протязі декількох діб. 
З 1997 року напади почастішали, і він вже не міг працювати та 10.01.1997 року дядько звільнився з останнього місця роботи. Проте ще протягом приблизно 2-х років, у періоди ремісії, виконував посильну для свого стану здоров`я роботу: допомагав сусідам обробляти город, підробляв на ринку нескладною фізичною працею влітку.
У 1999 році стан його здоров`я суттєво погіршився, та мати заявниці вирішила подати до суду заяву про визнання ОСОБА_2 недієздатним. За заявою було відкрито судове провадження, але мати сама стала себе погано почувати та не змогла відвідувати судові засідання.
01.02.2002 року ОСОБА_2 в черговий раз залишив домівку і не повернувся до теперішнього часу. Дядько залишив дім без особистих речей та документів.
13.03.2002 року ОСОБА_3 звернулася до правоохоронних органів із заявою про зникнення ОСОБА_2 .
З часу звернення ніякої інформації від правоохоронних органів про його місцезнаходження нашій родині не надходило.
Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишилась спадщина: 1/4 частки в праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 червня 1999 року Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-657.
Заявниця оформила право власності на частину квартири після смерті матері.
Оголошення ОСОБА_2 померлим необхідно для зняття його з реєстрації за вказаним місцем проживання, для захисту її прав, як особи, що відповідає за сплату комунальних послуг. 
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 05.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, витребувано докази.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 14.01.2026 здійснено заміну присяжного на іншого шляхом автоматичного визначення останнього автоматизованою системою документообігу суду.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у ній.
Представник заінтересованої особи - Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, зауважень щодо поставлених вимог не має.
Суд, заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно довідки від 22.01.03 № 34 виданої міським ВРАЦС № Харківського обласного управління юстиції 31.08.1967 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 уклали шлюб. Після одруження дружина взяла прізвище ОСОБА_9 .
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .
Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 24.08.1990 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 уклали шлюб. Після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_11 .
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є дядьком ОСОБА_1 .
В судовому засіданні досліджено оригінал паспорт громадянина СССР(УКРАЇНИ) виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виданий 05.03.1979 року, з вклеєною фотокарткою 06.10.1998 року Московським МВ ХГУ УМВС України в Харківській області.
Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області вбачається , що за обліками ГУ ДМС у Харківській області та за даними ЄІАС УМП ДМС громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортом громадянина України не документувався.
В судовому засіданні досліджено оригінал Трудової книжки ОСОБА_2 з якої вбачається, що він був звільнений з посади вантажника 10.01.1997 за власним бажанням з товариства з обмеженою відповідальністю «ІНПОЛ».
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.1999 ОСОБА_2 успадкував після смерті матері ОСОБА_6 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025221170000893 від 23.03.2025 до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 , про те, що не виходить на зв`язок її дядько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно відповіді Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області від 12.07.2025 відділом кримінальної поліції на підставі ст. 6, 9 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність», було заведено ОРС категорії «Розшук» № 6725100 від 28.03.2025 року. 
З метою належної організації оперативно-розшукової діяльності, відносно останнього було виконано комплекс розшукових заходів. Проведеними першочерговими заходами розшуку, встановити місцезнаходження останнього, до теперішнього часу не виявилось можливим Вживаються усі можливі заходи в розшуковій роботі.
14.01.2026 до суду надійшла Інформаційна довідка у кримінальному провадженні №12025221170000893 від 23.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з якої вбачається, що згідно наданої відповіді ГУДМС в Харківській області, станом на 28.11.2025 за відомчою інформаційною системою ДМС місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстроване 10.08.1977 за адресою: АДРЕСА_1 , за паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_5 , оформлений 05.03.1979 Московським РВ у м. Харкові ГУМВС України в Харківській області, Також встановлено, що за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України та за обліками ГУ ДМС у Харківській області факт оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлений.
Згідно наявної інформації УІАП ГУНП в Харківській області фактів притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності зниклого - не встановлено.
Згідно інформації ГУ ДПС України на запит слідчого №15585/119- 67/01/25 від 25.03.2025 актуальні джерела, щодо доходів зниклого (з 01.01.2023 по 28.02.2025) - відсутні.
Наразі досудове розслідування триває, проводиться увесь необхідний обсяг слідчих (розшукових) дій.
13.01.2026 до суду надійшла відповідь Пенсійного фонду України на виконання ухвали Салтівського районного суду міста Харків від 05.12.2025 з якої вбачається, що за даними інформаційних систем Пенсійного фонду України станом на січень 2026 року особа, зазначена в ухвалі, перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі Харківської області як одержувач пенсії, остання дата нарахування 02.12.2002, особова справу закрито у зв`язку з вибуттям в інший регіон України або за кордон на постійне місце проживання.
02.03.2026 до суду надійшла відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з якої вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, громадянином України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з  08.11.2017 по 29.12.2025 (станом на 08:15) в Базі даних не виявлено.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є сусідом, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , знає, що ОСОБА_2 , пішов в 2002 році з дому та до цього часу не повернувся, зазначив що ОСОБА_2 часто пропадав на нетривалий час (до тиждня), його сестра ОСОБА_3 просила якщо свідок його побачить, щоб приводив його до дому, декілька разів доводилося приводити його до дому. З 2002 року свідок не бачив ОСОБА_2 , який додому не повертався.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що вона була сусідкою проживала поряд ОСОБА_2 та його мамою ОСОБА_6 , яка наглядала за ним, забирала з роботи де він працював вантажником. Коли ОСОБА_6 померла ОСОБА_15 залишився жити один і до нього прийшла жити його сестра ОСОБА_16 , яка теж за ним наглядала, він міг пропасти на деякий час, всі сусіди про це знали. Одного разу він так і не повернувся до дому, це було взимку 2002 року з того часу вона його не бачила.
За змістом ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявників. Якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Чинний ЦПК України визначає чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦС може бути видано свідоцтво про смерть:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини 1 статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини 1 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (статті 317 ЦПК України);
- оголошення фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України).
Відповідно до частин 1 - 3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала без вісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України).
Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з частиною 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час та обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації державним органом факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
На цьому також наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
Суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині 2 статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Частинами 3 - 4 статті 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.
З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази (ч. 2 ст. 294 ЦПК України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для задоволення заяви ОСОБА_1  про оголошення її дядька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим.
При цьому, суд бере до уваги, що надані заявником докази не містять суперечностей і дають можливість зробити припущення про смерть її дядька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки за місцем його постійного проживання немає відомостей про його місце перебування протягом двадцяти чотирьох років.
Суд також, приймає до уваги те, що у відповідності норм Конституції України та вищенаведених положень чинного законодавства, забезпечення можливості реалізації та захист прав, свобод та інтересів громадян є одним із головних обов`язків держави, виконання якого не може бути вибірковим.
Судове рішення, яке підтверджує факт смерті відсутньої особи шляхом оголошення її померлою, з моменту набрання законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи.
На підставі вказаного рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану видається свідоцтво про смерть особи. Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія або інші виплати, передбачені законом, шлюб припиняється (ст. 104 СК України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України).
Держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян.
Правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для його реалізації, в даному випадку є право ОСОБА_1  на оголошення її дядька померлим, що, у свою чергу, стане підставою для реалізації нею інших своїх прав та обов`язків, зокрема, спадкування та як співвласника нерухомого майна, тощо.
Керуючись ст.46 ЦК України, ст. 247, 294, 305-308, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова - померлим.
Днем смерті ОСОБА_2 , вважати день набрання рішенням суду законної сили. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 08.05.2026.

Найменування сторін:
Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Заінтересована особа: Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: Харківська область, м. Харків, пр-т Тракторобудівників, 144.

Суддя Пасічник О.М. 

Присяжні: Захаров В.В.

Коскіна Ю.О.