Справа № 444/3300/25
н/п 2/766/4185/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.
за участі секретаря Сивкович О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у серпні 2025 року звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 1498111 про надання споживчого кредиту від 15.03.2024 року в розмірі 27449,91 грн., витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. та сплачений судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено договір № 1498111 про надання споживчого кредиту. 
Відповідно до умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, позивач прийняв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 360 днів, з кінцевим терміном повернення 10.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 3000,00 грн. на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .
24.12.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого, ТОВ «Слон Кредит» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 1498111 про надання споживчого кредиту від 15.03.2024 року.
Оскільки, станом на день пред`явлення позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 1498111 від 15.03.2024 року, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 27449,91 грн.
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 28.08.2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд Херсонського міського суду Херсонської області.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
29.10.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву за підписом відповідача, яка просить задовольнити позовні вимоги у частині тіла кредиту та відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що на момент укладення кредитного договору № 1498111 від 15.03.2024 року відповідачка перебувала у статусі дружини військовослужбовця Збройних Сил України, який проходив військову службу за контрактом у зоні бойових дій, а строк кредитування (з 15.03.2024 по 10.03.2025) повністю охоплював цей період. Враховуючи передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» гарантії захисту таких категорій осіб у сфері споживчого кредитування, відповідачка заперечує вимоги позивача щодо стягнення в повному обсязі процентів за користування кредитом та штрафних санкцій.
05.11.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшла відповідь на відзив за підписом представника позивача – адвоката Столітнього М.М., який заперечує проти викладених у відзиві обставин та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
10.04.2026 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області від АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 04.03.2026 року надійшла запитувана інформація.
Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток в електронному вигляді через зареєстрованих кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, а також за адресою реєстрації відповідача як внутрішньо переміщеної особи та їх опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України. Подала відзив на позовну заяву, просить задовольнити позовні вимоги в частині тіла кредиту.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 15.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено договір № 1498111 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». 
Згідно п. 1.1 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в товаристві.
Відповідно до умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 360 днів, з кінцевим терміном повернення 10.03.2025 року. 
Згідно п.п. 1.5. Договору, тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитного договору. Знижена процентна ставка 2,0% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 14.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
24.12.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого, ТОВ «Слон Кредит» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 1498111 про надання споживчого кредиту від 15.03.2024 року.
Відповідно до Витягу Реєстру боржників, що є Додатком до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 в сумі 23249,91 грн., з яких: 2999,99 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 23249,91 грн. – сума заборгованості за відсотками; 1500,00 грн. – сума заборгованості за пенею.
25.12.2024 року ТОВ «Слон Кредит» направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1498111 від 15.03.2024 року.
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Вивчивши надані суду докази, враховуючи, що договір факторингу, у встановленому законом порядку, не визнаний недійсними, суд вважає, що позивач довів наявність у відповідача кредитної заборгованості за договорами, що укладені з первісними кредитором та наявність права вимоги за ними у позивача.
Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування грошових коштів у сумі 3000,00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек» від 15.01.2025 року за вих № 20250115-393, згідно якого 15.03.2024 року успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит» на суму 3000,00 грн.
Окрім цього, факт виконання Первісним кредитором зобов`язань за договором щодо надання кредиту підтверджується інформацією АТ «Універсал Банк», згідно якої на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 15.03.2024 року здійснено зарахування коштів в сумі 3000,00 грн.
В силу ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст. 638 ЦК України).
Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), так згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно із ч.6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на вказане вище, суд вважає, що між сторонами правомірно укладений договір позики в електронній формі та у відповідності до вимог закону.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електрону комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
У той же час, перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Вказаною нормою установлено обмеження щодо розміру процентів за користування кредитом, який може нараховуватися кредитором за договором про споживчий кредит, з метою захисту прав споживача від надмірного фінансового навантаження.
При цьому, укладаючи договір №1498111 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.03.2024 року, сторони визначили розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Відповідач не оспорює факт укладення нею кредитного договору та отримання кредитних коштів.
При цьому, суд приймає до увагу положення ч. 15 ст. 14 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», у відповідності до змісту якого військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Як вбачається з матеріалів справи, чоловік відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 з 15.07.2015 перебуває на військовій службі за контрактом, що підтверджується копіями посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , витягом з наказу № 246 від 03.09.2022 року, довідки військової частини НОМЕР_4 від 25.08.2025 року № 45/1645.
Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 46/2176 від 08.09. 2025 року, ОСОБА_2 в період з 24.02.2022 по 08.07.2022, з 24.08.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 26.01.2023, з 17.03.2023 по 23.07.2023, з 04.08.2023 по 14.08.2023, з 26.08.2023 по 28.08.2023, з 16.10.2023 по 06.01.2024, з 31.01.2024 по 13.02.2024, з 16.02.2024 по 02.05.2024, з 03.05.2024 по 20.09.2024, з 30.09.2024 по дату видачі довідки (08.09.2025 року) брав участь у заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держав у зв`язку з військовою агресією рф проти України.
Враховуючи надані відповідачем документи суд дійшов висновку щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 від нарахованих процентів за користування кредитом та пені за прострочення строку виконання зобов`язання на підставі п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Враховуючи те, що заборгованість відповідача нараховано з 15.03.2024 року, а положення ч. 15 ст. 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо надання пільг дружинам (чоловікам) військовослужбовців набрав чинності згідно із прийняттям Закону України від 11.04.2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» 18.05.2024 року, відповідача має бути звільнено від сплати відсотків та пені по кредитному договору № 149111 від 15.03.2024 року саме з моменту набрання чинності вказаним Законом.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Відповідно, з огляду на оплатний характер договору про споживчий кредит, суд враховує обмеження, визначені ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» та пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» та вважає за необхідне здійснити перерахування розміру процентів за користування, які могли бути нараховані ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за користування кредитом, що підлягають стягненню з відповідача.
Таким чином відповідно до Договору №1498111 від 15.03.2024 року та вказаних вище вимог закону у період з 15.03.2024 року по 16.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати ставку 2,5%, у зв`язку з чим розмір процентів за користування кредитом становить 2475,00 грн. (3000,00 грн. *33 дні*2,5%).
Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 1950,00 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості за договором №1498111 від 15.03.2024 року про споживчого кредиту.
У період з 17.04.2024 року по 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати ставку 2,5%, у зв`язку з чим розмір процентів за користування кредитом становить 450,00 грн. (2999,99 грн. *6 днів*2,5%).
Таким чином, за період з 15.03.2024 року по 22.04.2024 року розмір процентів за користування кредитом становить 975,00 грн. (2475,00+450,00 – 1950,00).
Максимальний розмір денної процентної ставки за період з 23.04.2024 року по 17.05.2024 року не може перевищувати ставку 1,5%, а, отже, розмір процентів за користування кредитними коштами становить 1124,97 грн. (2999,99*25*1,5%).
Таким чином, загальний розмір заборгованості за користування кредитними коштами за договором № 1498111 від 15.03.2024 року складає 2099,97 грн.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи встановлені обставини, вимоги чинного законодавства, умови кредитного договору та договору факторингу, які дають право ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», як кредитодавцю, звернутися до суду із позовом про повернення грошових коштів та нарахованих відсотків, суд вважає, що із відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за основною сумою боргу за Договором № 1498111 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 15.03.2024 року в сумі 2999,99 грн. та заборгованість по відсоткам у сумі 2099,97 грн., тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що сторонами не заявлено клопотань про звільнення від сплати судового збору та відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції в національній валюті № 4732 від 12.08.2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (5099,96/27449,91*100)= 18,58 %, отже 450,08 грн.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав суду копії: договору про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем; заявки № 9696 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року; акту № 9696 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.05.2025 року; ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1969454 від 12.08.2025 року; рахунку на оплату № 9696-12/08-2025 від 12.08.2025 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18.09.2020 року.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (5099,96/27449,91*100)= 18,58 %, отже 450,08 грн.
Врахувавши характер спірних правовідносин, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг виконаних робіт (наданих послуг) і часу, витраченого на виконання цих робіт (послуг), пропорційності задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1858,00 грн. (10000,00 грн. * 18,58 %)
Суд вважає такий розмір витрат дійсним та реальним з урахуванням як об`єму виконаної роботи, так і обставин справи.
На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 274-284, 354-355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 1498111 про надання споживчого кредиту від 15.03.2024 року у загальному розмірі 5099 (п`ять тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 96 копійок, з яких: 2999 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 копійок – заборгованості за тілом кредитом; 2099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок – заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 450 (чотириста п`ятдесят) гривень 40 копійок в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 1858 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят вісім) гривень в рахунок відшкодування витрат на надання правничої допомоги.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін :
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», юридична адреса: 03150, м. Київ вул. Загородня, 15, офіс 118/2. Код ЄДРПОУ 44559822. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 22.05.2026 року

Суддя	Я. В. Шестакова