26.06.2026

Справа № 720/1039/26
Провадження № 3/720/242/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року     суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2026 року близько 22 години 55 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «KIA Optima», державний номерний знак НОМЕР_1 в с. Припруття Чернівецького району Чернівецької області в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. 
Відповідно до ст. 268 КУпАП вважаю, що адміністративну справу можливо розглянути у відсутності правопорушника.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Биндю В.І. просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що працівниками поліції не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу. Окрім цього, прилад «Драгер» мав прострочений термін калібрування. 
Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, його вина у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю доказана дослідженими доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 641105 від 14 квітня 2026 року вбачається, що 14 квітня 2026 року близько 22 години 55 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «KIA Optima», державний номерний знак НОМЕР_1 в с. Припруття Чернівецького району Чернівецької області в стані алкогольного сп`яніння, а саме результат тестування на спеціальний технічний засіб 1,08 проміле. 
З наявних в матеріалах справи роздруківки приладу алкотестер Драгер від 14 квітня 2026 року, а також акту огляду щодо результатів огляду на стан сп`яніння вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння із результатом 1,08 проміле.
З переглянутого в суді відеозапису проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння вбачається, що використаний технічний засіб показав наявність етилового спирту у видихуваному ним повітрі в кількості 1.08 проміле. 
Також, з вказаного відеозапису та акту огляду щодо результатів огляду на стан сп`яніння вбачається, що ОСОБА_1 після оголошення йому результатів тестування спочатку не погодився із результатом огляду та хотів поїхати до найближчого охорони здоров`я для проходження повторного тестування на стан алкогольного сп`яніння, однак в подальшому погодився із позитивним результатом та не забажав їхати до закладу охорони здоров`я для проходження повторного тестування на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що він поспішає, а огляд з лікарні займе близько півтори години, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом огляду на стан алкогольного сп`яніння в якому останній проставив власноруч свій підпис та особисто підтвердив вказаний факт (час на відео 02:48).
Сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, останній не заперечував та погодився із такими твердженнями працівника поліції.
Таким чином, оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В той же час, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оцінюю як спосіб його захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, так як його вина повністю доказана матеріалами справи.
Слід зазначити, що процедура оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 проводилась поліцейським у відповідності до ст. 266 КУпАП, а саме із застосовуванням технічних засобів відеозапису, матеріали якого долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
З переглянутого в суді відеозапису з бодікамер поліцейських слідує, що ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем так як перебував за кермом автомобіля та надав працівнику поліції на його вимогу реєстраційний документ на транспортний засіб. Більш того, він зазначив, що їхав на автомобілі до своєї матері та спочатку пропонував працівникам поліції їхати в лікарню з ним в автомобілі, і тільки після роз`яснення працівниками поліції йому процедури проходження огляду в лікарні, він відмовився від такого. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Дослідженні докази у вказаній справі є послідовними та доповнюють один одного, відповідають обставинам справи, а тому не викликають сумнів у їх достовірності та поза розумних сумнівів доводять вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським в порядку ч. 2 ст. 266 КУпАП з використанням спеціальних технічних засобів та із застосовуванням технічних засобів відеозапису.
При цьому, слід звернути увагу на те, що відповідно до чинного законодавства водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.
У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. Однак, до цих причин можливо також віднести сумніви водія в тому, що прилад за допомогою, якого було проведено огляд не має сертифікату та свідоцтва про реєстрацію і не дозволяє отримати об`єктивний результат щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Як вбачається із відеозапису (час на відео 02:48) ОСОБА_1 погодився із результатом «Драгеру» після суперечки із працівником поліції щодо того, що він не хотів їхати для проходження огляду в лікарні в службовому автомобілі, а на власному транспортному засобі, та повідомив, що він згоден щоб відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП.
Слід зазначити, що працівник поліції законно відмовив ОСОБА_1 їхати в заклад охорони здоров`я на власному автомобілі та запропонував їхати для огляду в лікарні на службовому автомобілі, оскільки прилад «Драгер» показав позитивний тест на стан алкогольного сп`яніння водія, а тому такий водій мав бути відсторонений від подальшого керування автомобілем (ч. 1 ст. 266 КУпАП). 
А тому, приходжу до висновку, що працівник поліції складаючи протокол про адміністративне правопорушення, діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б спростували обставини викладені у протоколі. 
Вирішуючи питання щодо пропуску строку калібрування приладу «Драгер» як підставу для закриття провадження у справі, суд виходить з того, що газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересня 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.
А тому, вказаний технічні засоби дозволені до застосування МОЗ та Держспожистандартом (правонаступником якого є Міністерство економіки України) за умов додержання вимог щодо повірки.
Згідно з листом Міністерства охорони здоров`я України від 04 червня 2019 року № 18.1-04 Державна служба України з лікарських засобів та контролю за наркотиками здійснювала державну реєстрацію медичних засобів відповідно до постанови КМУ від 09 листопада 2014 року № 1497 «Про затвердження Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення». Зазначений порядок втратив чинність 01 липня 2015 року відповідно до постанови КМУ від 02 жовтня 2013 року № 753 «Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів».
Порядком було визначено, що ввезення на митну територію, реалізація та застосування в Україні медичних виробів дозволялось тільки після їх державної реєстрації, крім випадків, визначених МОЗ у встановленому порядку, а державну реєстрацію медичних виробів здійснювала Держлікслужба України за результатами експертизи та у разі потреби випробувань, що проводились експертними установами.
Закінчення терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію означало припинення можливості ввезення та введення у експлуатацію медичної техніки та виробів медичного призначення, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію використовувались у практиці.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, передбачено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. 
Пунктом 1 статті 17даного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.
Таким чином, використання медичних виробів «газоаналізатор Drager Alkotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання.
Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.
Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки 1 рік.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал повірки вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік.
Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування повірку з інтервалом в 1 рік.
Слід зазначити, що у своїй правовій позиції, яка висловлена у постанові від 05 червня 2019 року, справа № 1340/3647/18, Верховний Суд підтвердив законність використання працівниками поліції газоаналізатору «Alcotest 6820» при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Із чеку приладу «Драгер» вбачається, що він пройшов калібрування 08 жовтня 2025 року, а тому підстави ставити під сумнів та вважати результати огляду недійсними відсутні. Тим більше, що ОСОБА_1 погодився із результатмо огляду за допомогою даного приладу. 
За вказаних обставин, суд вважає безпідставним посилання захисника про те, що працівники поліції незаконно використали при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння технічний засіб газоаналізатор «Alcotest 6820» № ARHF-0015.
Аналізуючи у сукупності досліджені докази суд вважає, що захисником не надані докази, які свідчать про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820 не відповідав вимогам ст. 266 КУпАП.
Таким чином, працівником поліції під час збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення була застосована належна процедура з дозволеним спеціальним технічним засобом, висновок якого є належним та допустимим доказом.
При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також його майновий стан.
Приймаючи до уваги наведене, приходжу до висновку про необхідність накладання на правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, а також стягнути з нього на користь держави судовий збір
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 221, 251, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

Постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок. 
Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя       Ляху Г.О.