ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 260/7203/24 пров. № А/857/14376/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної пенітенціарної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України, Державної установи “Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України” про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Ващилін Р.О., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення 21 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

15.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України, в якому просив: 
1) визнати протиправними дії Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України (далі – Комісія) щодо неоформлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням відомостей про надбавки (доплати) за науковий ступінь (доктора юридичних наук) у розмірі 25% від посадового окладу та надбавки (доплати) за вчене звання (професора) у розмірі 33% від посадового окладу відповідно до положення частини 2 статті 59 Закону України «Про вищу освіту» №1556-VII, для проведення з 01.02.2023 перерахунку основного розміру його пенсії; 
2) зобов`язати Комісію з ліквідації Державної пенітенціарної служби України підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), надбавки (доплати) за науковий ступінь (доктора юридичних наук) у розмірі 25% та надбавки (доплати) за вчене звання (професора) у розмірі 33%, визначених з посадового окладу, та окладу за військовим (спеціальним) званням, перерахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії, починаючи з 01.02.2023.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Державну установу “Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України”.
Рішенням цього ж суду від 11.03.2025 у справі №260/7203/24 позов було задоволено частково.
Визнано протиправними дії Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України щодо зазначення у довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, виданій на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі №260/6742/23, відомостей про розмір доплати за вчене звання (доцент) 5%.
Зобов`язано Державну установу “Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України” підготувати і направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), в тому числі щодо розміру надбавки (доплати) за вчене звання (професора) 10%, визначених з посадового окладу, та окладу за військовим (спеціальним) званням, перерахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії, починаючи з 01.02.2023
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що під час проходження служби ОСОБА_1 було присуджено науковий ступінь доктора юридичних наук, що підтверджується дипломом доктора наук ДД №001537 від 25.01.2013. 
Окрім того, ОСОБА_1 присвоєно вчене звання професора кафедри кримінології та кримінально-виконавчого права, що підтверджується атестатом професора АП №000457 від 05.07.2018. 
У зв`язку із цим позивачу було встановлено надбавки за науковий ступінь у розмірі 10% та за вчене звання – 10%, що підтверджується відомостями довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення №2/3-157 від 31.10.2019, виданої Інститутом Кримінально-виконавчої служби. 
Разом із тим, при видачі ОСОБА_1 спірної довідки Комісія вказані відомості врахувала не в повній мірі, оскільки зазначила розмір доплати за вчене звання (доцент) у розмірі 5%, що не відповідача відомостям про дійсне вчене звання позивача згідно з атестатом професора АП №000457 від 05.07.2018. 
Тому дії Комісії щодо зазначення у довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, виданої на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі №260/6742/23, відомостей про розмір доплати за вчене звання (доцент) 5% є протиправними.
При цьому суд відхилив посилання позивача на необхідність врахування положень частини 2 статті 59 Закону України “Про вищу освіту”, оскільки такий встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, а не питання грошового забезпечення посадових осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, до яких відноситься і позивач. 
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено сторонами.
Позивач ОСОБА_1 у своїй скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у спірних правовідносинах до позивача, як науково-педагогічного працівника вищого закладу, який прирівняний до осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, мають застосовуватися приписи Закону України “Про вищу освіту”, яким, зокрема, встановлюються доплата за науковий ступінь доктора наук у розмірі 25 відсотків посадового окладу та за вчене звання професора 33 відсотки посадового окладу. 
Та обставина, що позивач є колишнім службовцем Державної кримінально виконавчої служби України і на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не нівелює його право на отримання доплат за науковий ступінь та за вчене звання в розмірах, що встановлені статтею 59 Закону України “Про вищу освіту”.
Державна пенітенціарна служба України у своїй скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. 
В обґрунтування своєї скарги посилається нате, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків стосовно визнання протиправними дій Комісії щодо зазначення у довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, виданої на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі №260/6742/23, відомостей про розмір доплати за вчене звання (доцент) 5%. 
При цьому, на думку скаржника, суд вийшов за межі позовних вимог. 
Окрім того вважає, що вимоги позивача заявлені шляхом подання окремого позову про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, є недопустимими у рамках окремого судового провадження. 
Тому, враховуючи наявність рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі № 260/6742/23, що набрало законної сили 25.03.2024, щодо тотожного предмету спору між тими самими сторонами, Комісія з ліквідації Державної Пенітенціарної служби України вважає, що є підстави для закриття провадження у справі № 260/7203/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, що було проігноровано судом першої інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в структурі органів Державної кримінально-виконавчої служби та звільнений з посади начальника Інституту кримінально-виконавчої служби. 
Станом на день виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ в Рівненській області) та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
Згідно з протоколом про призначення пенсії №2606042884 від 07.11.2019 ОСОБА_1 з 01.11.2019 призначено пенсію за вислугу років на підставі поданого Комісією з ліквідації Державної пенітенціарної служби України подання на підставі грошового атестату №99 від 31.10.2019 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення №2/3-157 від 31.10.2019. У таких документах, серед іншого, наявні відомості про виплату ОСОБА_1 у складі додаткових видів грошового забезпечення надбавки за науковий ступінь у розмірі 10% та надбавки за вчене звання у розмірі 10%.
На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 №260/6742/23 Комісія з ліквідації Державної пенітенціарної служби України видала нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , станом на 01.01.2023.
При цьому у складі грошового забезпечення зазначено, серед іншого, доплату за науковий ступінь (доктор юридичних наук) – 10% та доплату за вчене звання (доцент) – 5%.
Не погоджуючись з такою довідкою Комісії ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Спірні правовідносини виникли, зокрема з приводу протиправної, на думку позивача, відмови відповідача надати довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії доплати за науковий ступінь у розмірі 25 % від посадового окладу, доплати за вчене звання у розмірі 33 % від посадового окладу. При цьому позивач стверджує, що приписами частини другої статті 59 Закону України «Про вищу освіту» установлено, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 % посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника – 25 % посадового окладу, професора – 33 % посадового окладу, і саме в такому розмірі відповідач має зазначити ці доплати у довідці.
Закон України «Про вищу освіту» (далі – Закон №1556-VII) встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.
Як визначено пунктами 6 та 6-1 частини першої статті 1 Закону №1556-VII вищий військовий навчальний заклад – заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського і старшинського) складу з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, інших розвідувальних органів України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону;
заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання – заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах середнього та вищого складу Національної поліції України, начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.
Частиною другою статті 59 Закону №1556-VII встановлено, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника – 25 відсотків посадового окладу, професора – 33 відсотки посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.
Згідно із підпунктом 8 пункту 2 розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про вищу освіту» після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника – до вченого звання старшого дослідника.
З наведеного слідує, що приписи Закону №1556-VII визначають правові засади організації, функціонування та розвитку системи вищої освіти в Україні; встановлюють стандарти якості освіти, порядок акредитації навчальних закладів, а також засади фінансування вищої освіти; регулюють виключно відносини у сфері надання освітніх послуг, створення і утримання навчальних закладів; визначають права та обов`язки учасників освітнього процесу і безпосередньо їх стосуються.
При цьому з метою стимулювання наукової діяльності та збереження кваліфікованих кадрів у сфері вищої освіти частиною другою статті 59 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що до складу матеріального забезпечення науково-педагогічних, наукових і педагогічних працівників університетів, академій, інститутів та коледжів входять додаткові виплати у вигляді доплат за наукові ступені та вчені звання, у розмірах, встановлених частиною другою статті 59 Закону України «Про вищу освіту».
Як слідує з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому гарантії його соціального і правового захисту встановлюються саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, у тому числі постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704) та Порядком виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 (далі – Порядок №925), які, у свою чергу, містять спеціальні правові норми щодо соціального захисту військовослужбовців.
Приписами підпунктів 2 та 3 пункту 6 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право виплачувати:
доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 % посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем;
доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 %, професора – 10 % посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.
Виплату доплати за науковий ступінь та за вчене звання врегулювано також і розділом 11 Порядку № 925, розмір яких ідентичний розміру, визначеному у Постанові № 704.
Отже, системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що вказані нормативно-правові акти регулюють різні за своєю правовою природою (стимулюючі доплати до заробітної плати і складові грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії) та за суб`єктним складом (науково-педагогічні, наукові та педагогічні працівники і військовослужбовці) правовідносини, а тому апеляційний суд вважає, що посилання позивача на приписи частини другої статті 59 Закону України «Про вищу освіту» є безпідставними і не свідчать про наявність суперечностей у правовому регулюванні.
Таким чином, враховуючи, що положення Закону України «Про вищу освіту» регулюють питання, пов`язані з діяльністю у сфері вищої освіти і не мають стосунку до нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовців та прирівняних осіб, визначені цим Законом гарантії щодо визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти не застосовуються при визначенні розміру відповідних доплат військовослужбовцям, які проходять військову службу у вищих військових навчальних закладах та обіймають посади, пов`язані з науково-педагогічною діяльністю у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання), а відповідно не застосовуються при визначенні розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання, які зазначаються у довідках про розмір грошового забезпечення, що видаються для проведення перерахунку пенсії.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.11.2025 у справі № 420/12420/24 сформувала висновок про те, що розмір доплат за науковий ступінь та вчене звання, що враховується при перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначається виключно на підставі спеціальних нормативно-правових актів, що регулюють питання соціального забезпечення військовослужбовців, зокрема, відповідно до положень Постанови № 704, без застосування положень частини другої статті 59 Закону України «Про вищу освіту».
Застосовуючи наведені правові висновки до спірних правовідносин, які виникли у справі, яка розглядається, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку зазначення у довідці про розмір грошового забезпечення позивача відомостей про доплату за науковий ступінь (25 % від посадового окладу), та доплату за вчене звання (33 % від посадового окладу) відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про вищу освіту», для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2024 року розміру його пенсії.
При цьому суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 присвоєно вчене звання професора кафедри кримінології та кримінально-виконавчого права, що підтверджується атестатом професора АП №000457 від 05.07.2018, у зв`язку з чим позивачу було встановлено надбавки за науковий ступінь у розмірі 10% та за вчене звання – 10%, що підтверджується відомостями довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення №2/3-157 від 31.10.2019, виданої Інститутом Кримінально-виконавчої служби. 
Проте, при видачі позивачу спірної довідки Комісія вказані відомості врахувала не в повній мірі, оскільки зазначила розмір доплати за вчене звання (доцент) у розмірі 5%, що не відповідає відомостям про дійсне вчене звання позивача згідно з атестатом професора АП №000457 від 05.07.2018.
Тому суд першої інстанції підставно зобов`язав Державну установу “Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України” підготувати і направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), в тому числі щодо розміру надбавки (доплати) за вчене звання (професора) 10%, визначених з посадового окладу, та окладу за військовим (спеціальним) званням, перерахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії, починаючи з 01.02.2023.
Отже, на переконання апеляційного суду, доводи скаржників висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного ними рішення суду.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної пенітенціарної служби України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі № 260/7203/24 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар