П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/39418/25	

Перша інстанція: суддя Марин П.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Арцизької міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

25.11.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовною заявою, в якій просили:
визнати протиправним та скасувати рішення Арцизької міської ради № 3258-VIII від 18.07.2025 року, яким їм, як членам селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 , відмовили у наданні згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на території Арцизької міської територіальної громади (колишньої Деленської сільської ради) Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів);
зобов`язати Арцизьку міську раду повторно розглянути клопотання адвоката Кочурова Андрія Олександровича від їх імені, як засновників Селянського фермерського господарства Панайотов В.М., від 08.05.2025 року по суті, надавши дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на дві земельні ділянки орієнтовною площею 3,00 га, та 3,00 га кожна, без зміни цільового призначення.
В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що вказуючи у прохальній частині свого клопотання вид документації із землеустрою, вони керувалися нормами законодавства про землеустрій, за яким чітко визначено, що земельна ділянка відводиться саме за проектом із землеустрою, який, зокрема, може передбачати поділ земельної ділянки (статті 25, 50 Закону України «Про землеустрій»). Водночас, за правилами статті 56 Закон України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок не передбачає передачу сформованих земельних ділянок у власність. Тому висновки відповідача у цій частині, які і надані ним рекомендації є помилковими та виходять за межі компетенції органу місцевого самоврядування, як розпорядника земель комунальної власності цієї категорії.
У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечував проти її задоволення та зазначав, що виконавчими органами Арцизької міської ради було підготовлено проєкт рішення «Про надання Панайотовим, як членам СФГ «ПАНАЙОТОВ В.М.», дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на території Арцизької міської територіальної громади (колишньої Деленської сільської ради) Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів). Однак під час правової експертизи зазначений проєкт рішення не був погоджений в.о. начальника юридичного відділу Арцизької міської ради та начальником відділу комунальної власності, земельних відносин та екологічних питань Арцизької міської ради, які висловили відповідні зауваження щодо відсутності правових підстав для прийняття рішення. У подальшому, під час розгляду питання на пленарному засіданні, депутати не підтримали вказаний проєкт рішення. У зв`язку з цим та з урахуванням висловлених зауважень проект рішення був відхилений та запропоновано винести на розгляд ради рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою.
Також, відповідач зазначив, що при досліджені поданих документів було встановлено, що земельна ділянка вже сформована та має кадастровий номер: 5120481900:01:002:3010, перебуває в користуванні, тому згідно вищезазначеного необхідно було б подати клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу, однак у вже наданому клопотанні, в прохальній частині заявниками застосовано не той вид документації із землеустрою, що суперечить земельному законодавству.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянти зазначають, що судом не надано належної оцінки їх доводам. Зокрема, суд не врахував, що згідно ч. 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Також частинами 6 та 7 ст.118 ЗК України не зазначено вимог до тексту клопотання та застосування конкретного виду землевпорядної документації. Із відповідними змінами норми про склад технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок можна зробити висновок, що отримання дозволу на виготовлення такої технічної документації не вимагається, зокрема, для осіб, які подали клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності. Апелянти вважають, що суд першої інстанції застосував висновки Верховного Суду, які не відповідають обставинам цієї конкретної справи, чим порушив загальні принципи і завдання адміністративного судочинства.
Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14.02.1993 року ОСОБА_1 видано державний акт на право постійного користування землею, відповідно до якого йому надано у постійне користування земельна ділянка площею 6,00 га на території Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області. 
З державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 18.06.2019 року відділ в Арцизькому районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області здійснив реєстрацію права користування на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 з присвоєнням їй кадастрового номеру 5120481900:01:002:3010. Землевласником вказана Арцизька міська рада (а.с.13-14).
08.05.2025 року позивачі через представника звернулись до Арцизької міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на 2 земельні ділянки орієнтовною площею 3,00 га та 3,00 га без змін цільового призначення, з метою подальшого відведення (передачі) їх у власність для ведення фермерського господарства вищезазначеним членам СФГ ОСОБА_1 (ЄДРПОУ 22494161), площею 6,00 га (кадастровий номер 5120481900:01:002:3010).
18 липня 2025 року Арцизькою міською радою Болградського району Одеської області прийнято рішення № 3244-VIII, яким відхилено проект рішення «Про надання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як членам СФГ «ПАНАЙОТОВ В.М.» дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на території Арцизької міської територіальної громади (колишньої Деленської сільської ради) Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів)» (а.с.21).
18 липня 2025 року Арцизькою міською радою Болградського району Одеської області прийнято інше рішення № 3258-VІІІ, яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки (а.с.15-15зв.) з посиланням на подання неповного пакету документів, із застосуванням не того виду документації та не припиненням права постійного користування землею.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при формуванні земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, таке відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, позивачами подано неналежне клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Отже, відповідачем вірно відмовлено у задоволенні клопотання.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання визначення земель сільськогосподарського призначення, набуття їх у користування чи власність визначено Земельним кодексом України, про що докладно зазначено судом першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи адвокат Кочуров А.О. від імені позивачів звернувся до міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на 2 земельні ділянки орієнтовною площею по 3,00 га кожна без змін цільового призначення.
При цьому, таке клопотання обґрунтовано ст.ст. 32,116,118 ЗК України, ст.13 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст.25,50 Закону України «Про землеустрій» (а.с.19-20).
Дійсно, частинами шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Суд першої інстанції правильно погодився з позицією відповідача, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою можливо лише щодо несформованих (невиділених у натурі та незареєстрованих у ДЗК) земельних ділянок. 
Поняття формування земельної ділянки надано у ст.79-1 Земельного кодексу, у якій визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: 
- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; 
- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; 
- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; 
- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; 
- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно з ч.6 ст.79-1 ЗКУ формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.
Частиною 7 ст.79-1 ЗКУ встановлено, що винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
На підставі аналізу наведених правових норм судова колегія дійшла висновку, що при формуванні земельної ділянки шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки, що має місце у даному випадку, здійснюються за технічною документацією із землеустрою про її поділ.
Суд першої інстанції вірно послався на Закон України “Про землеустрій”, стаття 1 якого дає поняття як проекту землеустрою, так і технічної документації із землеустрою:
- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.
- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Відповідно до статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. 
Отже, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою її виконання.
Згідно з ЗК України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.
Тобто, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. 
Вказана правова позиція відповідає сталій практиці ВС КАС, у звязку з чим вірно застосована судом першої інстанції. 
Оскільки позивачі звернулись до міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з раніше сформованої земельної ділянки (яка має кадастровий номер), суд дійшов вірного висновку про невідповідність обраного позивачами виду документації вимогам ч.6 ст.79-1 ЗК України. 
Доводи апелянта про невідповідність оскаржуваного рішення міської ради вимогам ст.79-1, ч.6 ст.118 ЗК України спростовується вищенаведеним. 
Крім того, правильними є доводи суду, що за відсутності клопотання з боку позивачів про виготовлення технічної документації із землеустрою, Арцизькою міською радою 18.07.2025 року правомірно прийнято рішення № 3258-VIII про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення фермерського господарства із посиланням, у тому числі на те, що застосовано не той вид документації. 
У пункті 2 вказаного рішення рекомендовано Панайотовим здійснити низку дій для отримання позитивного результату, серед яких є: подання клопотання із наданням документів, які визначені ч.6 ст.118 ЗК України, та визначення належного виду документації із землеустрою, припинення права користування ОСОБА_1 права постійного користування землею на підставі державного акту від 14.02.1993 року тощо (а.с.15-15зв). 
Отже, на думку судової колегії, оскаржуване рішення міської ради є ґрунтовним та докладним, у зв`язку з чим протилежні доводи апелянта є непідтвердженими. 
Судова колегія також враховує, що погоджуючись із тим фактом, що ними подано клопотання про виготовлення не того виду документації, апелянти протягом розгляду справи у судах не надали доказів звернення до відповідача із належним клопотанням та не виконали рекомендації міської ради. 
Посилання апелянтів на прояв відповідачем надмірного формалізму при прийнятті рішення судова колегія вважає хибними, оскільки дотримання міською радою визначеної законом процедури відповідає принципу верховенства права, який передбачає обов`язковість дотримання вимог закону як для органів влади, так і для інших учасників правовідносин.
Інші доводи апелянта не є вирішальними та суттєвими, тому судова колегія не надає їм оцінки.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 01 грудня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко