Справа №592/15280/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2001/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Криворотенка В.І. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Черних О.М.,
сторони: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ
ПАРТНЕРС»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кірілової Юлії Володимирівни на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року, ухваленого в м. Суми в складі судді Алфьорова А.М., -

в с т а н о в и в:

19 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року в розмірі 15923 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 2000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 13923 грн; за Договором № 555141531263 від 03 березня 2021 року в розмірі 4597,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 2000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2597,50 грн, а всього 20520,50 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та ОСОБА_1 укладено Договір № 3226004256-51556, за умовами якого відповідач отримав 2000 грн кредиту зі строком користування 14 діб та платою за користування кредитом в розмірі 1,95 % за кожен день. 03 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» (далі – ТОВ «КТІК») та ОСОБА_1 укладено Договір № 555141531263, за умовами якого відповідач отримав 2000 грн кредиту на три дні зі сплатою зниженої процентної ставки 365 % річних за умови повернення кредиту за три дні та стандартної фіксованої ставки – 950 % річних. Позивач набув право вимоги за вказаними кредитними договорами на підставі договорів факторингу від 18 лютого 2025 року № 18-02/25 та від 18 грудня 2023 року № 18/12-2023. Відповідач борги за договорами не повернув ні первісним кредиторам, ні новим, а тому позивач просить стягнути всього 20520,50 грн, компенсувати 2422,40 грн судового збору та 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року позов ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року в розмірі 15923 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 2000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 13923 грн; за Договором № 555141531263 від 03 березня 2021 року в розмірі 4597,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 2000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2597,50 грн, а всього 20520,50 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Кірілової Ю.В. про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Кірілова Ю.В. просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що на момент відступлення права вимоги по договору № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року загальна сума боргу станом на 07 липня 2021 року становила 2546 грн, однак нові кредитори безпідставно продовжували нараховувати проценти за користування кредитом поза межами строку дії договору. За договором № 555141531263 від 03 березня 2021 року загальний борг має становити 2400 грн, оскільки договір діяв 20 днів, проте і за цим договором нові кредитори продовжили нарахування боргу поза межами строку дії договору. Крім того, не погоджується з сумою компенсації витрат за надану правничу допомогу, вважає її завищеною та неспівмірною складності справи і ціні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що п. 2.3 умов кредитного договору № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року передбачена плата за фактичну кількість днів користування кредитом, а п. 9.7 договору передбачено, що після закінчення строку його дії проценти можуть бути нараховані згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому п. 9.4 договору. Пунктом 6.3 кредитного договору № 555141531263 від 03 березня 2021 року передбачено, що строк видачі кредиту не обмежений дію зобов`язань з його повного повернення. Отже, проценти нараховувались правомірно. Вважає компенсовану суму правової допомоги обґрунтованою, оскільки сплачені позивачем кошти адвокату є гонораром, розмір якого обумовлений договором від 02 липня 2024 року № 02-07/2024, тобто є доведеним. Також заперечує проти компенсації понесених відповідачем витрат за надану адвокатом правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн, оскільки сума витрат не відповідає складності справи, адвокат здійснив лише підготовку апеляційної скарги. Просить компенсувати позивачу 10000 грн витрат за надану в апеляційному суді правничу допомогу у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не повертає борг, а спір виник внаслідок його протиправної поведінки.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 3226004256-51556 з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідач отримав 2000 грн кредитних коштів на 14 діб, зобов`язався повернути кредит 18 березня 2021 року, сплатити 1,95 % за кожен день користування кредитом.
03 березня 2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 555141531263, за умовами якого відповідач отримав 2000 грн кредитних коштів на 20 календарних днів та сплатою знижена фіксованою процентною ставкою - 365% річних у випадку повернення позики у межах строку користування кредитом та сплатою стандартної процентної ставки 950% річних у випадку прострочення сплати боргу.
07 липня 2021 року за договором № 07-07/21 ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року.
10 січня 2023 року за договором № 10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитним договором № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року.
18 лютого 2025 року за договором № 18-02/25 ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитним договором № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року.
18 грудня 2023 року за договором № 18/12-2023 ТОВ «Київська торгівельно-інвестиційна компанія» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитним договором № 555141531263 від 03 березня 2021 року.
Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року станом на 19 вересня 2025 року становив 15923 грн та складався з 2000 грн боргу за тілом кредиту та 13923 грн боргу по процентам на день відступлення права вимоги.
Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №555141531263 від 03 березня 2021 року станом на 19 вересня 2025 року становив 4597,50 грн та складався з 2000 грн боргу за тілом кредиту та 2597,50 грн боргу по процентам на день відступлення права вимоги.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що відповідач свої договірні зобов`язання ні перед первісними кредиторами, ні перед новими кредиторами не виконав, а тому заявлена сума боргу підлягає стягненню у повному обсязі. Також суд розподілив понесені позивачем судові витрати, компенсувавши за рахунок відповідача судовий збір та 13000 грн витрат за надану правничу допомогу.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині вирішених позовних вимог про стягнення кредитних боргів.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Як зазначалось вище, позивач придбав права вимоги до боржника – відповідача у справі на загальну суму 20520,50 грн, що також підтверджується реєстром боржників до договору № 07-07/21 про відступлення прав вимоги від 07 липня 2021 року, реєстром боржників до договору № 10-01/23 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року, реєстром боржників до договору № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року та реєстром боржників до договору № 18-02/25 від 18 лютого 2025 року.
Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Колегія суддів зауважує, що обставини укладення та відповідність вимогам закону договорів факторингу, укладених між первісним кредитором та новими кредиторами, не є предметом спору у цій цивільній справі, у тому числі не є предметом дослідження розмір придбаного позивачем боргу ОСОБА_1 на загальну суму 20520,50 грн., тобто відступленої суми боргу позивачу. Позивач складові боргу по кожному кредитному договору не нараховував, а набув право вимоги до відповідача за договорами факторингу.
Матеріали справи містять докази укладення кредитних договорів, які підписані відповідачем в електронному виді, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів, сплату процентів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання ним кредитних коштів.
Фактично сторона відповідача не заперечує факт укладення кредитних договорів, отримання та використання кредитних коштів.
Доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування процентів за кредитними договорами понад строк їх дії спростовуються умовами кредитних договорів.
Згідно з п. 2.3 кредитного договору № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року строк користування кредитними коштами складає 14 дiб та починається з 04 березня 2021 року та закінчується 18 березня 2021 року.
На період, зазначений в п.п. 2.3. договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом.
Пунктом 2.7 кредитного договору передбачено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п. 2.3 договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.
Пунктом 6.2. договору передбачено, що закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за невиконання та/чи неналежне виконання умов договору.
Відповідно до п. 9.7 договору після закінчення строку його дії проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому п.п. 9.4. договору (702% річних) та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.
З викладених вище умов кредитного договору № 3226004256-51556 від 04 березня 2021 року, а також розрахунку заборгованості (а.с. 27-28, 29) вбачається, що відповідач, використавши 2000 грн кредитних коштів, у строк по 18 березня 2021 року борг по тілу кредиту не повернув і проценти за кожен день користування кредитом впродовж 14 діб не сплатив, а всього не повернув 2546 грн, після чого з 19 березня 2021 року по 06 липня 2021 року кредитором нараховано 4329 грн боргу по процентах, тобто 07 липня 2021 року новий кредитор – ТОВ «Вердикт Капітал» набув право вимоги до відповідача відносно 2000 грн боргу по тілу кредиту і 4875 грн боргу по процентам, а з 07 липня 2021 року по 23 лютого 2022 року новий кредитор нарахував ще 9048 грн боргу по процентах. Отже позивач 18 лютого 2025 року набув право вимоги до відповідача відносно боргу, який нараховували первісний кредитор і нові кредитори станом на 23 лютого 2022 року на загальну суму 15923 грн. При цьому, нарахування заборгованості по процентах на прострочений борг по тілу кредиту у межах та понад 14-денний строк користування кредитом первісний і нові кредитори здійснювали на підставі викладених вище умов кредитного договору та згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно з п. 1.1 кредитного договору № 555141531263 від 03 березня 2021 року відповідач отримав від позичальника 2000 грн кредиту, які у випадку проведення пролонгації / реструктуризації заборгованості направляються на погашення заборгованості за договором позики на строк 20 календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1 договору. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.
Пунктом 1.1.1 договору передбачено, що сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить: 
- знижена процентна ставка, фіксована 365 % річних від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.п. 1.1.1.1 договору);
- стандартна процента ставка, фіксована 950 % річних від суми позики застосовується у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в п.п. 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України (п.п. 1.1.1.2 договору).
Відповідно до п. 6.3 договору строк, на який було надано позику (вказаний в п. 1.1 цього договору), не обмежує дії зобов`язань, які виникли з цього договору та/або з факту його порушення. Усі зазначені зобов`язання припиняються лише належним (повним) їх виконанням, з моменту такого виконання.
З викладених вище умов кредитного договору № 555141531263 від 03 березня 2021 року, а також розрахунку заборгованості (а.с. 122) вбачається, що відповідач, використавши 2000 грн кредитних коштів, у строк по 22 березня 2021 року борг по тілу кредиту не повернув і проценти за кожен день користування кредитом впродовж 20 діб не сплатив, а всього не повернув 2400 грн, після чого через три календарних дні з 26 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року кредитором нараховано 1697,50 грн боргу по процентах і 500 грн штрафу. Позивач 18 грудня 2023 року набув право вимоги до відповідача відносно боргу, який нарахував первісний кредитор станом на 21 квітня 2021 року на загальну суму 4597,50 грн. При цьому, нарахування заборгованості по процентах на прострочений борг по тілу кредиту у межах та понад 20-денний строк користування кредитом первісний кредитор здійснював на підставі викладених вище умов кредитного договору.
За вказаних вище обставин апеляційний суд не має сумнівів у правильності нарахування процентів за кредитними договорами.
Крім того, суд наголошує, що у цій справі має місце стягнення боргів, розміри яких визначені договорами факторингу, тобто не стоїть питання про порушення порядку повідомлення відповідача про дострокове повернення заборгованості у спірних правовідносинах чи порядку досудового врегулювання спору, оскільки позивач є новим кредитором, який придбав у інших нових кредиторів права вимагати у відповідача сплатити борг по кредитами, які існували станом на день набуття права вимоги.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно інших нових кредиторів. Незважаючи на відсутність доказів отримання відповідачем повідомлення про передачу права вимоги позивачу, боржник у будь-якому випадку не був позбавлений обов`язку погашати заборгованість, зокрема і шляхом внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса або безпосередньо первісному кредитору і таке виконання вважається належним.
Отже, за відсутності доказів повної або часткової сплати заборгованості за кредитними договорами ні первісному, ні новим кредиторам, заборгованість на загальну суму 20520,50 грн підлягає стягненню на користь позивача, а тому рішення суду в цій частині апеляційний суд залишає без змін, а скаргу – без задоволення.
Проте колегія суддів не може повністю погодитись з рішенням суду в частині компенсації понесених позивачем витрат за надану правничу допомогу.
Вирішуючи це питання, суд ураховує, що інтереси позивача в суді першої інстанції представляло адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі договору (а.с. 112-114), заявки про надання юридичної допомоги (а.с. 117), а обсяг наданих послуг та їх вартість підтверджується актом про надання юридичної допомоги (а.с. 118), яка зводиться до надання усної консультації вартістю 4000 грн та складання позовної заяви вартістю 9000 грн, тобто всього на суму 13000 грн.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що сума компенсованих позивачу витрат на правничу допомогу не є співмірною складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Вказані витрати (на професійну правничу допомогу і на вчинення інших процесуальних дій) покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України).
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
З огляду на те, що позов задоволено, справа розглядалась у порядку спрощеного провадження без участі адвоката позивача, тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що співмірною із складністю вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт буде компенсація за рахунок відповідача витрат позивача за надану йому правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 2000 грн.
Отже, рішення суду в частині компенсації позивачу за рахунок відповідача понесених витрат на правничу допомогу підлягає зміні, а сума стягнутих витрат зменшенню з 13000 грн до 2000 грн.
Оскільки рішення суду в частині вирішених позовних вимог по суті спору залишається без змін, а зменшується лише сума компенсації позивачу за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу, тому судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати відповідача за надану адвокатом правничу допомогу в суді першої інстанції та в апеляційному суді не компенсуються.
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кірілової Юлії Володимирівни задовольнити частково.
Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшивши суму стягнення з 13000 грн до 2000 грн.
В іншій частині заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Головуючий -  	В.І. Криворотенко	

Судді: А.О. Замченко 

О.М. Черних