ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2026 року	Справа №160/5598/26	

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" - Гудименко Ольги Миколаївни про винесення додаткового рішення у справі №160/5598/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення.
29 травня 2026 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення:
- визнано протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Південно-Східної митниці №UA110140/2026/000005/1 від 06.02.2026;
- визнано протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Південно-Східної митниці №UA110140/2026/000016 від 06.02.2026.
05.06.2026 засобами системи «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" - Гудименко Ольгою Миколаївною – була направлено до суду заява про ухвалення додаткового рішення у справі, заява зареєстрована канцелярією суду 08.06.2026. У цій заяві представник позивача просить:
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці (49038, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. княгині Ольги, будинок 22, код ЄДРПОУ 43971371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІЗАРД ЛТД» (49081, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Старозаводська, будинок 21Д, код ЄДРПОУ 41156891) судові витрати з професійної правничої допомоги адвоката в сумі 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.)
В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що 29.05.2026 було ухвалено рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яким задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» до Дніпровської митниці. В позовній заяві від 22.07.2025 представником позивача заявлено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу 5000,00 грн та зазначено, що розрахунок та документальне підтвердження буде надано додатково. Так на підтвердження надання адвокатом Ромасько Є.В. юридичних послуг позивачу у цій справі, представник надає суду: Договір про надання правових (юридичних) послуг №ПД-16/06 від 16.06.2025р.; Завдання №1 до Договору про надання правових (юридичних) послуг №ПД-16/06 від 16.06.2025р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1/ПД-16/06 від 04.07.2025р. Ордер на надання правничої (правової) допомоги №1242068 від 18.07.2025р., та просить ухвалити додаткове рішення у справі №160/21319/25, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.
12.06.2026 від відповідача до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що дана справа є типовою справою в категорії «митні спори» та не передбачає великих затрат ні за об`ємом документів, ні за витраченим часом. Враховуючи, що сума позову у цій справі становить 31 525,77 грн, відповідач вважає, що рівень витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн за одну справу є значно завищеним, необґрунтованим та таким, що не підлягає відшкодуванню.
22.06.2026 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було призначено до розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/5598/26 без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) на 29.06.2026.
Відповідно до ч.3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З урахуванням ч.3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши питання щодо ухвалення додаткового рішення, зазначає наступне.
29.05.2026 рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" до Південно-Східної митниці задоволено. 
Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені статтею 244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Візард ЛТД» та адвокатом Гудименко Ольгою Миколаївною було укладено Договір №б/н про надання правничої допомоги (далі - Договір).
Відповідно до Акту №1/1 від 06.03.2026 (додаток №1 до Договору), адвокат Гудименко Ольга Миколаївна, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5867 від 17.10.2024 року, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІЗАРД ЛТД», в особі директора Шенклян Олександр Сергійович, яка діє на підставі Статуту, уклали цей Додаток №1 на виконання п.4.1 Договору № б/н від 02.03.2026 р. про наступне: 1. Аналіз наданих Клієнтом документів, консультація щодо предмету позову – складає 5000,00 грн; 2. Підготовка позовної заяви – складає 10 000.00 грн; Всього: 15 000,00 грн.
Разом з цим, ордер на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Візард ЛТД» серії АЕ №1379020 від 17.04.2025, поданий до суду адвокатом Гудименко Ольгою Миколаївною, був виданий на підставі іншого договору – договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № б/н від 17.04.2025 (далі – ордер АЕ№1379020).
У ордері АЕ№1379020 зазначено, що адвокат Гудименко Ольга Миколаївна займається адвокатською діяльністю на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5867 від 17 жовтня 2024 р., видане Радою адвокатів Дніпропетровської області на підставі рішення № 192 від 16 жовтня 2024 р., та має Посвідчення адвоката №3934, видане 17.10.2024 року.
Суд зауважує, що вказаний ордер АЕ№1379020 надавався адвокатом Гудименко Ольгою Миколаївною до суду разом з позовною заявою, із заявою на усунення недоліків позовної заяви, із відповіддю на відзив на позовну заяву.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З огляду на вищевикладене, дослідивши надані суду докази, зокрема договір від 02.03.2026 та Акт №1/1 від 06.03.2026, суд встановив, що вони не підтверджують факт надання правничої допомоги саме у цій справі.
Так, з матеріалів справи вбачається, що право на представництво інтересів ТОВ «Фірма «ВІЗАРД ЛТД» адвокат Гудименко О.М. реалізує на підставі ордера серії АЕ №1379020 від 17.04.2025. Згідно з відомостями, зазначеними у вказаному ордері, він виданий на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 17.04.2025. Таким чином, адвокат діє в межах повноважень, наданих договором від 17.04.2025, а не договором від 02.03.2026, на підставі якого було складено Акт №1/1.
Водночас, зміст Акту №1/1 від 06.03.2026 є загальним та не містить посилань на обставини цієї справи, предмет спору (зокрема, щодо рішення Південно-Східної митниці №UA110140/2026/000005/1 від 06.02.2026 та №UA110140/2026/000016 від 06.02.2026) чи обсяг виконаних робіт, що давали б суду можливість пересвідчитися, що означені 15 000,00 грн сплачені саме за правову допомогу у цій конкретній справі.
Надані позивачем документи містять розбіжності щодо правової підстави представництва у цій справі, а опис виконаних робіт не дозволяє ідентифікувати їх як таких, що були спрямовані на захист прав позивача у даному судовому процесі.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання правничої допомоги у цій справі на підставі договору від 02.03.2026, а також її реальний характер, обсяг та вартість.
Керуючись ст. ст.139, 241-243, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі №160/5598/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення.
У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" – адвоката Гудименко Ольги Миколаївни про стягнення з Південно-Східної митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Візард ЛТД" витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/5598/26 – відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець