Справа № 595/685/26
Провадження № 3/595/141/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділення поліції №2 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, 
за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення –
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 746689 від 14 травня 2026 року, 13 травня 2026 року о 15 год. 00 хв. АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не допускав свою дружину ОСОБА_2 до спільного помешкання, внаслідок чого остання змушена була проживати у помешканні батька, завдавши моральної шкоди її здоров`ю, тобто економічне домашнє насильство, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, чим передбачене ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
28 травня 2026 року захисником особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 , адвокатом Горою Р.М. подано письмове клопотання про закриття провадження у справі, у якому він просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події та складу такого правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 категорично заперечує сам факт вчинення будь-якого домашнього насильства, психологічного насильства чи навіть побутового конфлікту 13 травня 2026 року. У зазначений у протоколі час ОСОБА_1 перебував удома та спав. Як стало відомо йому пізніше, він випадково залишив ключ у замку дверей із внутрішньої сторони помешкання, у зв`язку з чим ОСОБА_2 разом зі своїм батьком не змогли відчинити двері власним ключем. Після цього вони, ймовірно, потрапили до будинку через вікно, забрали власні речі та покинули місце проживання, одночасно викликавши працівників поліції. При цьому, будь-який контакт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цей день фактично був відсутній. Жодних погроз, образ, переслідувань, конфліктів чи інших дій психологічного або фізичного характеру ОСОБА_1 не вчиняв. Також протокол серії ВАД №746689 складено з істотним порушенням вимог закону, так як у протоколі взагалі не зазначено конкретної частини ст. 173-2 КУпАП, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 . Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 березня 2026 року у справі №595/221/26 провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. У зазначеній постанові судом зазначено, що між сторонами мав місце саме побутовий конфлікт; будь-який конфлікт між членами сім`ї не може автоматично вважатися домашнім насильством; у матеріалах справи були відсутні належні та допустимі докази домашнього насильства. У протоколі не було зазначено відповідної частини ст. 173-2 КУпАП. Фактично новий протокол серії ВАД №746689 є повторенням аналогічних тверджень щодо конфлікту між подружжям, однак знову не містить належних доказів складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Гора Р.М. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заперечення, подані ним, підтримав, просив суд закрити провадження у справі за відсутністю події та складу такого правопорушення. До матеріалів справи долучив копію протоколу, надісланого поліцейським Стрільчуку П.В. серії ВАД № 746689 від 14 травня 2026 року, який не містить відповідної частини ст. 173-2 КУпАП.
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, заперечив та пояснив, що жодних доказів на підтвердження вчинення ним насильства в сім`ї матеріали справи не містять. 13 травня 2026 року будь-яких протиправних дій відносно дружини ОСОБА_2 він не вчиняв. Напередодні був у справах в іншому місті, після повернення додому 13 травня 2026 року, втомившись із дороги, заснув, відтак того дня він дружини взагалі не бачив. Дружина з дітьми проживає в свого батька понад два місяці, оскільки між ними присутній конфлікт.
Присутній у судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_2 , адвокат Ковалівський Б.В. просив притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства. Зазначив, що ОСОБА_1 раніше неодноразово вчиняв насильство щодо дружини ОСОБА_2 . На підтвердження долучив постанову Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/542/26 від 30 квітня 2026 року. 
Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Гори Р.М., представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Ковалівського Б.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно-небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:
- фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;
- психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
- економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП полягає у повторному протягом року умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характер) (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суд, проаналізувавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, представника потерпілої, встановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має місце конфлікт. ОСОБА_2 разом з дітьми проживає окремо від чоловіка, а саме у будинку батька.
Лише факт конфліктної ситуації не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Суд не компетентний розв`язати родинний конфлікт у порядку КУпАП. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №746689 від 14 травня 2026 року працівником поліції долучено: 
- рапорт начальника чергової частини відділення поліції № 2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Підкови М. від 14 травня 2026 року;
- заяву ОСОБА_2 від 14 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства; 
- письмові пояснення ОСОБА_2 від 14 травня 2026 року, у яких вона вказує, що 13 травня 2026 року біля 15 год. між нею та чоловіком ОСОБА_1 виникла словесна суперечка на ґрунті побутових відносин, у ході якої останній її ображав, погрожував їй та вигнав з будинку; 
- письмові поясненняОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 14 травня 2026 року, згідно яких 14 травня 2026 року під час відвідування сім`ї ОСОБА_2 їм стало відомо про конфлікт 13 травня 2026 року ОСОБА_1 з дружиною; 
- письмові пояснення ОСОБА_1  від 14 травня 2026 року, у яких він зазначає, що не відчинив двері дружині ОСОБА_2 , оскільки посварився з нею.
Водночас, суду не надано доказів того, що на момент прибуття працівника поліції ОСОБА_2 була позбавлена житла та постраждала від економічного насильства з боку чоловіка.
Суд зауважує, що не будь-яка сварка є домашнім насильством.
У зв`язку з викладеним, суддя вважає, що постановлені у вину  ОСОБА_1 дії, про які зазначено у протоколі, не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки економічне насильство не підтверджене наданими доказами.
Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 252, 255, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу може бути подано до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя         Л.  І.  Созанська