КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №754/2115/26	Головуючий у І інстанції: Салайчук Т.І.	
Провадження №33/824/2254/2026		
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на неїадміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною,та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щосудом при винесенні постанови не взято до уваги те, що саме ОСОБА_1 викликала поліцію, оскільки її батько, ОСОБА_2 , наніс їй тілесні ушкодження, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься відповідна довідка та фотознімки.
Також стверджує, що нею не здійснювалось жодного психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , а написана ним заява була лише способом помсти за виклик поліції.
За доводами апелянта, саме на ОСОБА_2 працівниками поліції було винесено терміновий заборонний припис, а також складено протокол за ч.1 ст.173-2, та в подальшому прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 , який заперечувавпроти задоволення апеляційної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, а його висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , вона02 лютого2026 року об 11 год. 30 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинилавідносно свогобатька ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалась брутальною лайкою, погрожувала розправою, ображала, принижувала, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Таким чином, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення по суті, суду належало з`ясувати, чи підтверджується зібраними по справі доказами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства відносно потерпілого ОСОБА_2 .
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
На переконання суду апеляційної інстанції, під час розгляду провадження в суді першої інстанції не було забезпечено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи. 
Зокрема, допитана в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в своїх поясненнях заперечила викладені в протоколі обставини та повідомила, що дійсно в неї зОСОБА_3 виник побутовий конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 принижував та ображав її, наносив удари рукою по голові та плечу, в звязку з чим вона змушена була викликати поліцію, а потім звернутись до медичного закладу за медичною допомогою.В той же часзаперечилащодо того, що вона по відношенню до ОСОБА_2 висловлювалась брутальною лайкою, погрожувала розправою, ображала та принижувала.
ПотерпілийОСОБА_2 в своїх поясненнях повідомив, що між ним та його дочкою ОСОБА_1 постійно виникали побутові конфлікти. У зазначений день дочка в черговий раз спровокувала конфлікт, виражалась при цьому нецензурною лайкою. По приїзду поліції він написав на неї заяву. Заперечив застосування ним фізичної сили по відношенню до дочки.
Із наявних а матеріалах справи доказів (а.с. 33-34) вбачається, що 02 лютого 2026 року ОСОБА_1 зверталась до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої допомоги», та у неї було зафіксовано забій правої скронево-тімяної ділянки. Крім того, в матеріалах також наявні фотографії, зроблені ОСОБА_1 , на яких зафіксовані синці на руках.
Також під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 була долучена до матеріалів справи постанова Деснянського районного суду міста Києва від 25 березня 2026 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка набрала законної сили та є чинною.
Оцінивши всі наявні у справі докази на предмет їх належності та допустимості, суд апеляційної інстанції вважає, що даними доказами не доводиться поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. 
За таких обставин рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконним.
З огляду на викладене,оскаржувана постанова Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року підлягає скасуванню, а провадження щодо  ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на неїадміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.173-2 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз