Справа № 214/9360/25
2/214/242/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
28 травня 2026 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чернової Н.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №214/9360/25 за позовною заявою представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - Шевченко Юлії Сергіївни до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, Шевченко Ю.С. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», суму заборгованості за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвсього, буд. 12, кв. 60. за період 01.11.2021 року по 31.05.2025 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії в розмірі – 19 841,36 грн., абонентське обслуговування в розмірі 302,52 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 083,16 грн., 3% річних у розмірі 803,04 грн., та пеню в розмірі 962,86 грн., а всього 24 992,94 грн.; стягнути судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Акціонерне Товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі за текстом – позивач) за специфікою своєї виробничої діяльності надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам) відповідно до встановлених тарифів. На виконання своїх зобов`язань позивач надав послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Хоча й договір про надання послуг з централізованого опалення за вказаною адресою між позивачем та відповідачем укладено не було, однак послуги фактично надавались, останній цими послугами користувався, а тому зобов`язаний їх оплатити. Крім того, позивачем, як виконавцем послуг 01.11.2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Таким чином, з 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Свої зобов`язання з надання послуг з централізованого опалення позивач сумлінно виконував, однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, за період з 01.11.2021 року по 31.05.2025 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 19 841,36 грн., інфляційні втрати в сумі 3 083,16 грн., 3% річних у розмірі 803,04 грн., пеню у розмірі 962,86 грн., абонентське обслуговування в розмірі 302,52 грн , а всього 24 992,94 грн.Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим представник позивача, діючи від імені та в інтересах АТ «Криворізька теплоцентраль», вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 27.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
06.03.2026 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого наведено наступне. Він ОСОБА_1 , не заперечує факт надання Позивачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , а також факт існування заборгованості з оплати зазначених послуг. У зв`язку з цим, з урахуванням позиції, викладеної надалі, визнає: основну суму боргу за послугу з постачання теплової енергії в межах трирічного строку позовної давності; плату за абонентське обслуговування в межах відповідного трирічного строку. Водночас, він категорично заперечую проти стягнення штрафних санкцій (пені, інфляційних втрат та 3% річних) з підстав, викладених нижче. По-перше, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до статті 257 ЦК України встановлюється тривалістю три роки. За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, що виникають щомісячно (зокрема, щодо оплати комунальних послуг), перебіг позовної давності розпочинається щомісячно окремо щодо кожного платежу з дня настання строку його оплати. Згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач заявляє вимоги за період з 01.11.2021 по 31.05.2025. Позовна заява датована 27.08.2025, тобто до суду Позивач звернувся у серпні 2025 року. Отже, трирічний строк позовної давності, що відраховується від дати звернення до суду, охоплює лише вимоги, що виникли після серпня 2022 року. Вимоги Позивача щодо стягнення заборгованості, що виникла за листопад 2021 - липень 2022 року включно, є пред`явленими з пропуском строку позовної давності, що відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Він заявляє про застосування позовної давності та прошу суд відмовити у стягненні заборгованості за платежами, строк позовної давності щодо яких минув. По-друге, Позивач нараховує пеню у розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Я, як Відповідач, заперечую правомірність нарахування пені за весь заявлений Позивачем період з таких підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг у період воєнного стану» було введено мораторій на нарахування пені та штрафів за прострочення оплати житлово-комунальних послуг на всій території України на час дії воєнного стану. Таким чином, нарахування пені за відповідний період дії мораторію є протиправним та суперечить законодавству. Постановою КМУ від 29.12.2023 № 1405 мораторій скасовано. Водночас, відповідно до положень зазначеної постанови, мораторій зберігається для територій, де ведуться бойові дії, відповідно до переліку Мінреінтеграції. Незважаючи на те, що м. Кривий Ріг не є такою територією, дія мораторію поширювалась на весь попередній період, і нарахування пені за час його дії є неправомірним. Навіть якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення пені, відповідач просить зменшити її розмір на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану відповідача. По-третє, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач перебуває у надзвичайно скрутному матеріальному становищі. Відповідач є особою з інвалідністю 3 групи і жодних доходів не має. Станом на 24.02.2026 відповідач не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не перебуває на обліку як отримувач державних соціальних допомог, що підтверджується довідкою Відділу обслуговування громадян № 18 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 21.01.2026 № 0400-010221-8/12019, а також не працює та не отримує заробітну плату. На підставі вищевикладеного просить суд, застосувати строк позовної давності та відмовити Позивачеві у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості, що виникла за платежами, строк позовної давності щодо яких минув (листопад 2021 - липень 2022 включно). Відмовити у стягненні пені у розмірі 962,86 грн. з огляду на дію мораторію під час воєнного стану, скрутний майновий стан відповідача та непропорційність нарахованих санкцій. Відмовити у стягненні інфляційних втрат у розмірі 3 083, 16 грн. та 3% річних у розмірі 803,04 грн. з огляду на застосування позовної давності до основного боргу, на який вони нараховані, а також на майновий стан відповідача та принципи справедливості й розумності. 4. Залучити до матеріалів справи долучені до цього відзиву докази.
16.04.2026 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення. Позивач заявив вимогу про стягнення 3% річних та втрат від інфляції. Як свідчать розрахунки втрати від інфляції нараховані за період до січня 2022 року, потім з січня 2024 року до серпня 2025 року; 3% річних - з 01.01.2022 до 23.02.2022, а потім - з 30.12.2023 до 15.08.2025.Нарахування Позивачем 3% річних та втрат від інфляції здійснювалося з дотриманням вимог статті 625 ЦК України та положень Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022. Позивач припинив нарахування інфляційних втрат та 3% річних на період дії встановленого мораторію та відновив їх нарахування лише після внесення змін Постановою КМУ № 1405 від 29.12.2023, тобто з 30.12.2023, що підтверджує відсутність порушень у його діях. Отже, вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції за вказані періоди обґрунтованими та мають бути задоволені. Позивач заявив вимогу про стягнення пені за прострочення заборгованості за період з 01.11.2021до 15.08.2025. Пеня є різновидом неустойки та право на її стягнення передбачене ст. 624 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону про ЖКП, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Період нарахування пені відповідає допустимому згідно з вищенаведеними Постановами КМУ № 206 та № 1405. Отже, наявні підстави для стягнення пені з відповідачів у розмірі та за період, заявленому позивачем. Доводи відповідача щодо неможливості стягнення інфляційних втрат та 3% річних є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є імперативною нормою, яка не залежить від його матеріального становища чи наявності доходів. Зазначені нарахування не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права кредитора. Посилання відповідача на складне матеріальне становище, інвалідність та відсутність доходів не звільняє його від виконання грошових зобов`язань. Законодавство України не боржника від передбачає відповідальності за прострочення грошового зобов`язання з підстав його неплатоспроможності або соціального статусу.
Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористалася, подала заяву, в якій остання просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити..
Відповідач надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнає. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники -споживачі (індивідуальніта колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що житлово-комунальні послуги -це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату заспожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок тастроки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира перебуває у приватній власності, власником якої є ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.10.2006 року, значяться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками, виданими Центром адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради.
Законом України від 03 грудня 2020 року №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин.
Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Крім того, з 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до п.30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.
Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.
Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.
Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Щомісяця, протягом дії опалювальних сезонів з 2021 року по 2025 рік, позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 46.8 кв.м., однак останній кошти за вказані послуги належним чином не сплачував, внаслідок чого станом на 31.05.2025 року виникла заборгованість в розмірі 19 841,36 грн., що слідує з наданого позивачем розрахунку. 
Крім того, нараховану з січня 2022 року плату за абонентське обслуговування, яка складає 302,52 грн., відповідач також не сплатив.
Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим в матеріалах справи відсутні.
Приписами ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.
Щодо позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення 3% річних та інфляційний втрат, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває і на момент ухвалення рішення суду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Ця постанова набирала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовувалася з 24 лютого 2022 року.
У подальшому, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» було викладено у новій редакції, та установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285).
Таким чином, з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року, включно, існувала заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги без обмеження територією ведення бойових дії або тимчасово окупованими територіями, затвердженими наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 № 309.
Отже, суд вважає, що нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог за період з листопада 2021 року по лютий 2022 включно, та з січня 2024 року по травень 2025 згідно з розрахунком позивача, який відповідає вимогам чинного законодавства України.
Враховуючи зазначене, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних у розмірі 415,62 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1758,40 грн.
При цьому суд зазначає, що згідно з пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, зі змінами, у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
З 30 грудня 2023 року АТ «Криворізька теплоцентраль» вправі здійснювати нараховувати пені на заборгованість, яка складає 962,86 грн та підлягає задоволенню.
Щодо строків позовної давності суд зазначає наступне. 
Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).
Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється.
Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
Як вбачається з розрахунку заборгованості поданого позивачем разом із позовною заявою, відповідачем було здійснено оплату за послугу з централізованого опалення/ постачання теплової енергії за період листопад 2023 у розмірі 2042,90 грн., при нарахуванні 348,08 грн., що свідчить про переривання перебігу позовної давності.
Окрім цього, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку 3 поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.
У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.
За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року.
Таким чином, позовна давність за період з 01 листопада 2021 по 31 травня 2025 станом на день звернення до суду 19 вересня 2025 року не сплила оскільки її перебіг був зупинений до кінця дії карантину 30 червня 2023 року. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності продовжується на строк дії воєнного стану в Україні.
Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, враховуючи доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
За ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача витрати позивача з оплати судового збору на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, тобто у розмірі 2667,06 грн (88,08 % задоволених вимог) з відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - Шевченко Юлії Сергіївни до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за адресою: м. Кривий Ріг, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвсього, буд. 12, кв. 60. за період 01.11.2021 року по 31.05.2025 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії в розмірі – 19 841,36 грн., абонентське обслуговування в розмірі 302,52 грн., інфляційні втрати в розмірі 1758,40 грн., 3% річних у розмірі 415,62 грн., та пеню в розмірі 962,86 грн., а всього 22 015,38 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 2667,06 грн 
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.
Рішення набирає законної після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін: 
позивач – Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», адреса: вул. Електрична, буд.1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, код ЄДРПОУ 00130850.
відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .

Суддя       Н.В. Чернова