ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 208/16116/25
Провадження № 22-ц/820/1318/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
розглянув в порядку ч 2 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 208/16116/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Данько Ларисою Вячеславівною, на ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у складі судді Горобець Н.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
в с т а н о в и в :
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 .
Представник ОСОБА_2 – адвокат Назарук Т.М. подала клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Назарчук Т.М., провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено до припинення відносно відповідача обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Данько Л.В. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Чемеровецького районного суду Хмельницької області.
Представник апелянтки, вказує, що суду надано лише контракт, укладений 13.03.2026 року, строком на 3 (три) роки між МОУ в особі ТВО командира в/ч НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згідно п.1 даного контракту ОСОБА_2 бере на себе зобов`язання проходити військову службу в ЗСУ протягом строку дії контракту на всій території України або за її межами в порядку, визначеному законодавством. Отже, стороною відповідача не надано доказів того, що служба ОСОБА_2 у в/ч НОМЕР_2 – проходить у частині, переведеній на воєнний стан та залученій до бойових дій; унеможливлює участь у судовому розгляді (зокрема, навіть дистанційно); не дозволяє доручити захист своїх інтересів адвокату. Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу. Отже, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, виходив лише з наданого до клопотання Контракту від 13.04.2026 року, при цьому не звернув уваги на те, що контракт, не є достатнім для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України. Зупинення судом справи про розірвання шлюбу під час війни за таких умов - це фактичне блокування права позивача на зміну сімейного статусу на невизначений строк, що є порушенням права на правову визначеність.
ОСОБА_2 та його адвокат Назарчук Т.М., подали відзив на апеляційну скаргу, посилаються, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і такими що не підлягають до задоволення.
Відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах рядового складу укладеного, між Міністерством оборони України та ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 бере на себе зобов`язання проходити військову службу в ЗСУ на посаді водій-електрик радіолокаційної станції взводу безпілотних систем роти безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних авіаційних комплексів в/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Представник апелянта помилково посилається, що поза увагою суду залишилось те, що стороною відповідача не надано доказів того, що відповідач перебуває у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан».
Крім того, посилається, що відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому вважає, що звуження прав відповідача у даній справі не може бути допущено, оскільки відповідач як учасник справи має права передбачені ст. 43 ЦПК України і наявність представника - адвоката не виключає участь відповідача у справі з метою з`ясування фактичних взаємин подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Судом встановлено, що у грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 06 січня 2026 року матеріали справи № 208/16116/25 передано за підсудністю до Чемеровецького районного суду Хмельницької області.
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2026 року прийнято до розгляду подану позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.
06 квітня 2026 року представник ОСОБА_2 – адвокат Назарук Т.М. подала клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , відповідно до п 2 ч 1 ст 251 ЦПК України.
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року клопотання задоволено, провадження у справі зупинено до припинення відносно відповідача обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав, свобод чи інтересів (стаття 2 ЦПК України). Досягнення цієї мети відбувається через дію основоположних засад судочинства, зокрема верховенства права, рівності сторін та диспозитивності.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (частини перша та п`ята статті 4 ЦПК України).
Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина третя статті 13 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі  перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених  пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
З моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.
Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року в справі № 754/947/22.
Велика Палата Верховного Суду в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року в справі № 754/947/22 виснувала:
«Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:
1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.»
Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Частиною 6 статті 2 вказаного Закону визначено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Результат аналізу пункту 12 Положення №1153/2008 дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом або призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20 (провадження № 61-7918св22).
Суд першої інстанції під час вирішення питання щодо зупинення провадження виходив з того, що ОСОБА_2 з 13 березня 2026 року проходить військову службу за контрактом в ЗСУ на посаді водій-електрик радіолокаційної станції взводу безпілотних систем роти безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних авіаційних комплексів в/ч НОМЕР_2 .
Однак такий висновок суду не підтверджується належними та допустимими доказами.
Представник відповідача звертаючись до суду з клопотанням про зупинення провадження п 2 ч 1 ст 251 ЦПК України, надала лише контракт, укладений строком на 3 (три) роки, між МОУ в особі ТВО командира в/ч НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який набув чинності 13.03.2026 року,
Разом з тим, суду не надано докази, які свідчать що відповідач на даний час перебуває на військовій службі, а саме військовий квиток, накази командира військової частини про зарахування до списків в/ч, довідку форми 5, тощо, що містять інформацію про те, що військовослужбовець дійсно перебуває на військовій службі у відповідній військовій частині, оскільки сам лише контракт за відсутності наказу командира військової частини про зарахування до списків в/ч чи довідки форми 5, не підтверджує проходження особою дійсної військової служби.
Отже, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, виходив лише з наданого Контракту, який набув чинності 13.03.2026 року, при цьому не звернув уваги на те, що контракт, не є достатнім для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Оскільки, як встановлено апеляційним судом, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження відповідно до п 2 ч 1 ст 251 ЦПК України є передчасним, а відтак оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням судом норм процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Данько Ларисою Вячеславівною, задовольнити.
Ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року скасувати і направити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено складено 20 травня 2026 року.

Суддя А.М. Костенко
Л.М. Грох
О.І. Ярмолюк