ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3149/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюка І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М. 

секретар судового засідання – Чеголя Є.О. 
за участю:
Національної академії наук України - Овчинников Д.В.;
Керівник Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України - Лайко О.І.;
Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України - адвокат Чайка О.М.;
Головного управління ДПС в Одеській області - Аветюк С.В.;
ТОВ «ЗАРС» - адвокат Мельник М.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Головного управління ДПС в Одеській області 
на рішення Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 
по справі №916/3149/24 
за позовом: Головного управління ДПС в Одеській області 
до відповідачів:
1.Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРС»; 
2.Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Національна академія наук України 
про визнання договору з додатками недійсними, застосування реституції та анулювання дозволу

суддя суду першої інстанції – Невінгловська Ю.М. 
місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст рішення складено: 12.01.2026

ВСТАНОВИВ:

Позивач – Головне управління ДПС в Одеській області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРС» та Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, в якій просить суд:
- визнати договір від 27.12.2006 №0127120 з додатками до нього та додаткову угоду №1 від 19.12.2017 з додатками до неї недійсними;
- застосувати принцип двосторонньої реституції до договору від 27.12.2006 №0127120 та додаткової угоди № 1 від 19.12.2017 та повернути сторони договору у первісний стан;
- анулювати дозвіл на виконання будівельних робіт по вказаному об?єкту виданий Управлінням Державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради від 24.11.2017 №ОД 112173280994.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
Обґрунтування судового рішення. 
Господарський суд вказав, що ГУ ДПС в Одеській області під час розгляду справи не було доведено та належним чином обґрунтовано порушення інтересів держави, завдання шкоди таким інтересам та вчинення протиправних дій відповідачами, у зв`язку з укладенням та виконанням сторонами Договору №01271206 від 27.12.2006. Позивачем не доведено як саме оспорюваний договір суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що визначено ст. 203 ЦК України. Так само матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу який би свідчив про недійсність оспорюваного Договору, зв`язку з чим суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, позивачем не доведено обставин, з якими положення чинного законодавства України передбачають можливість визнання недійсним Договору №0127120 від 27.12.2006 та додаткової угоди до нього в силу приписів ст. 215 ЦК України.
Не погодившись із вказаними судовим рішеннями, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 скасувати, та ухвалити постанову, якою задовольнити позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області.
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
Скаржник зазначає про наступне:
Суд першої зробив невірний висновок в частині не доведення порушеного інтересу держави.
Скаржник зазначає, що законодавством не передбачено дозвільних норм, які дають можливість землекористувачу передати право на забудову земельної ділянки третім особам у відокремленості від речового права на землю. Отже, від речового права на земельну ділянку походить право на її забудову, право на набуття об`єктів у власність вперше, а також необхідність передачі прав на об`єкти (у даному випадку необхідність здійснення продажу Інститутом квартир на адресу ТОВ «ЗАРС» після того, як ТОВ «Зарс» передасть на адресу Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України будівельні роботи, а будинок буде введений в експлуатацію Інститутом).
Скаржник посилається на висновок викладений у п. 93 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/2861/18 від 16.02.2021, «не допускається набуття права власності на об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або іншого речового права на земельну ділянку, яке передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на такій земельній ділянці».
Головне управління ДПС в Одеській області зазначає в скарзі, що відповідну практику, на яку посилався контролюючий орган, судом у рішенні взагалі проігноровано. Однак наголошуємо що даний аргумент є вагомим.
Доводи інших учасників провадження у справі. 
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРС» надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в якому останні просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Рух справи у суді апеляційної інстанції. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/3149/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3149/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 по справі №916/3149/24 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
23.02.2026 матеріали справи №916/3149/24 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 по справі №916/3149/24.
Призначено розгляд апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 по справі №916/3149/24 на 28.04.2026 о 14:30 год.
27.04.2026 від Національної академії наук України надійшли додаткові пояснення.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 28.04.2026 оголошено перерву до 09.06.2026 о 15:30 год.
05.06.2026 до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшли додаткові пояснення. 
09.06.2026 розгляд справи не відбувся у зв`язку з надходженням повідомлення про мінування будівлі суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 повідомлено учасників справи, про те, що розгляд справи № 916/3149/24 відбудеться 22.06.2026 о 15:00 год. 
У судовому засіданні 22.06.2026 представники сторін надали усні пояснення, відповідно до яких підтримали свою правову позицію у справі. 
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, Бюро Президії Національної академії наук України постановою №350 від 26.12.2006 (т.2, а.с.202) постановило:
1. Погодитися з пропозицією Інституту проблем ринку економіко-екологічних досліджень НАН України про будівництво адміністративної будівлі інституту та багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці, яка закріплена за інститутом на правах постійного користування, у м. Одесі за адресою: Французький бульвар, 29 за рахунок коштів інвестора ТОВ «ЗАРС».
2. Доручити Інституту проблем ринку і економіко-екологічних досліджень НАН України (академік НАН України Б.В. Буркинський):
2.1. Укласти договір про будівництво нової адміністративної будівлі інституту та багатоповерхового житлового будинку за умови, що після закінчення будівництва НАН України отримає нову адміністративну будівлю інституту загальною площею не менше 3500 кв. м із автономним опаленням, постійною підкачкою води, резервною системою електроживлення, залом засідань, оснащеним згідно з технічними вимогами, видавничою дільницею, складськими приміщеннями, окремо розташованими гаражами на 4 місця, а також службове житло загальною площею не менше ніж 600 кв. м.
2.2. Погодити договір з Управлінням справами НАН України та Відділом капітального будівництва Президії НАН України. 
2.3. Згідно з чинним законодавством оформити право користування земельною ділянкою під будівництво нової адміністративної будівлі інституту та багатоповерхового житлового будинку.
2.4. Отримати дозвіл на знесення старих будівель інституту у зв`язку із будівництвом об`єкта інвестування у порядку, встановленому чинним законодавством України.
27.12.2006 між Інститутом проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України (Сторона-1, Інститут) та ТОВ «ЗАРС» укладено Договір №01271206 (далі - Договір) (т.1, а.с.66-71), за умовами якого Сторона-1 наділена функціями замовника будівництва згідно з чинним законодавством України і має право на залучення осіб для участі у фінансуванні розробки проектно-кошторисної документації та будівництва об`єктів, а також за умовами цього Договору зобов`язаний виконати дії щодо передачі таким залученим особам належної їм частки в Об`єкті будівництва. Сторона-2 отримує право на фінансування розробки проектно-кошторисної документації та будівництва Об`єктів і бере на себе зобов`язання за рахунок власних та залучених коштів здійснити фінансування виготовлення проектної кошторисної документації та будівництва Об`єктів, в терміни та на умовах передбачених цим Договором.
Пунктом 1.5 Договору визначено, що об`єкт будівництва нова багатоповерхова житлова будівля орієнтовною загальною площею 15000 кв.м, що буде розташована на частині земельної ділянки Інституту приблизною площею 0,8 га на місці колишніх будівель та споруд Інституту.
Згідно з п.1.6 Договору, будівництво здійснюється на земельній ділянці за адресою м. Одеса, вул. Французький бульвар, буд. 29, що належить Інституту на праві постійного користування згідно рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 04.03.1972 №125, Указу Президента України від 20.01.1992 та Постанови Верховної Ради України від 17.12.2002 №17/106-14.
Відповідно до п.2.1 Договору, його предметом є правове регулювання діяльності сторін у проектуванні, будівництві та введені в експлуатацію нової адміністративної будівлі Інституту загальною площею не менш 3500 кв.м замість старих будівель, які підлягають списанню, та нової багатоповерхової житлової будівлі орієнтовною загальною площею 15000 кв. м. та безкоштовного отримання Інституту не менш ніж 600 кв.м. житла.
Обов`язок по виконанню функцій та реалізації повноважень Інституту, як замовника будівництва, покладається на ТОВ «ЗАРС» згідно доручення (довіреності чи іншого документа) (п.2.2. Договору).
Згідно з п.3.1 Договору, Інститут зобов`язаний на своє ім`я оформити право користування земельною ділянкою з дозволом на будівництво об`єктів, забезпечити доступ уповноважених (залучених) ТОВ «ЗАРС» осіб для виконання робіт (надання послуг), надати ТОВ «ЗАРС» документи, які відповідно до чинного законодавства України будуть необхідні для оформлення у власність частки ТОВ «ЗАРС» в об`єкті будівництва.
ТОВ «ЗАРС» зобов`язане забезпечити фінансування робіт по виготовленню проектно-кошторисної документації, будівництву об`єктів та введенню їх в експлуатацію.
Відповідно до пп. 3.1.6. п.3.1. Договору, Сторона 1 зобов`язана за погодженням з Управлінням справами НАН України та Відділом капітального будівництва Президії НАН України підписати «Акт розподілу площ», які закріплюються за Стороною 1 з урахуванням вимог підпункту 6.2. цього Договору.
За умовами пункту 3.2.1. Договору, Сторона-2 повинна забезпечити фінансування робіт з оформлення та отримання права користування земельною ділянкою, виготовлення проектно-кошторисної документації, будівництва Об?єкта інвестування та Об?єкта будівництва та введенню їх в експлуатацію, а також до введення Об?єкта інвестування та Об?єкта будівництва в експлуатацію нести витрати, пов`язані зі сплатою земельного податку за користування отриманою для будівництва Об`єкта інвестування та Об`єкта будівництва земельною ділянкою.
Відповідно до п. 5.1 Договору, для повного, своєчасного та структурованого виконання Сторонами своїх зобов?язань по Договору, Сторони домовилися здійснити його реалізацію у наступні етапи:
І етап - здійснення передпроектних проробок та підготовка завдання на проектування будівництва;
ІІ етап - оформлення земельної ділянки для будівництва;
ІІІ етап - розробка та погодження проектної документації;
IV етап - проведення будівельно-монтажних робіт по спорудженню адміністративної будівлі, підключення його до всіх необхідних комунальних мереж і комунікацій, введення Об?єкту будівництва, оформлення прав на нього Інститутом;
V етап - прийняття в експлуатацію адміністративної будівлі;
VI етап - переміщення майна Інституту до адміністративної будівлі,
VII етап - списання старих будівель Інституту відповідно до порядку встановленого чинним законодавством та їх знесення за рахунок Сторони 2;
VIII етап - проведення передпроектних робіт, розробка та погодження проектної документації для спорудження житлового будинку;
ІХ етап - проведення будівельно-монтажних робіт по спорудженню Об?єкту будівництва. Підключення його до всіх необхідних комунальних мереж і комунікацій, введення Об?єкту будівництва, оформлення прав на частки в ньому Сторони-1 та Сторони-2 відповідно до п. 6.2 Договору.
Пунктом 6.2. Договору, результатом виконання даного Договору є завершення будівництва та введення в експлуатацію Об?єкта інвестування і Об?єкта будівництва та отримання Стороною-1 не менше ніж 600 кв.м загальної площі житла з оздоблювальними роботами.
Відповідно до п.6.2.1. Договору Інститут, отримає нову адміністративну будівлю загальною площею не менше 3500 кв.м із автономним опаленням всієї будівлі, постійною підкачкою води, резервною системою електроживлення, залом засідань (оснащеним технічно згідно існуючих вимог), типографічним центром та складськими приміщеннями і окремо стоячими гаражами на 4 місця, не менше ніж 600 кв.м загальної площі житла з виконанням оздоблювальних робіт та облаштування у Об?єкті будівництва після введення його в експлуатацію. Ця частка Сторони 1 залишається незмінною незалежно від необхідності виконання обов?язків перед третіми особами.
Натомість відповідно до п.6.2.2. Договору, ТОВ «ЗАРС» отримує у власність або для виконання своїх зобов`язань решту загальної площі житлової будівлі, передбачених затвердженою проектно-кошторисною документацією на будівництво з вбудованими гаражами та підсобними приміщеннями. Ця частка залишається незмінною незалежно від необхідності виконання обов?язків перед третіми особами.
Згідно з п. 7.1 Договору, строк будівництва Об`єкта інвестування та Об`єкта будівництва був визначений Сторонами додатково після розробки і затвердження проектно-кошторисної документації та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. При визначенні вказаного строку прийматимуться до уваги нормативні терміни будівництва, проте період будівництва Об`єкта інвестування не повинен перевищувати трьох років з дати отриманих всіх необхідних для початку будівельно-монтажних робіт документів.
Пунктами 10.1 та 10.2 Договору визначено, що він діє з моменту його підписання повноважними представниками Сторін і до моменту остаточного виконання Сторонами своїх зобов`язань, проте у будь-якому випадку, до моменту отримання Сторонами усіх необхідних документів, які підтверджують право на їх частку площ в Об`єктах та оформлення передачі Об`єктів на баланс експлуатуючим організаціям. Дострокове припинення дії цього Договору можливе за наявності обставин непереборної сили, що виключають можливість виконання зобов`язань по цьому Договору.
Постановою Бюро Президії Національної академії наук України №49 від 07.02.2008 (т.2, а.с.204), постановлено:
- погодити проект на будівництво адміністративного будинку Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України;
- доручити директору Інституту проблем ринку та економіко- екологічних досліджень НАН України академіку НАН України Б.В.Буркинському згідно з вимогами угоди від 27.12.06 №01271200 та з урахуванням спорудження житлового будинку отримати в Одеській обл(міськ) раді дозвільні документи на їх будівництво та погодити проект и установленому порядку.
Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №598 від 20.05.2008 (т.2, а.с.208) надано дозвіл Інституту на будівництво 6-ти поверхової адміністративної будівлі за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29.
Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації №155/A-2017 від 24.02.2017 (т.2, а.с.205), надано згоду Інституту на поділ земельної ділянки загальною площею 0,8812 га кадастровий номер 5110137500:41:006:0016, яка перебуває за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 в постійному користуванні Інституту.
Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації №487/A-2017 від 19.06.2017 (т.3, а.с.35), погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 0,8812 га (кадастровий номер 5110137500:41:006:0016) за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29, яка перебуває у постійному користуванні Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 16 грудня 2016 року номер інформаційної довідки 76100954) на земельні ділянки площею 0,1886 га та площею 0,6926 га.
Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації №829/A-2017 від 21.09.2017 (т.2, а.с.206), затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, в постійне користування Інституту для будівництва і обслуговування багатоквартирного будинку, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29. Змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,6926 га (кадастровий номер 5110137500:41:006:0018), розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29, з «для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки» на «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку».
Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру №НВ-5104442532017 від 10.05.2017 (т.2, а.с.214-218), земельна ділянка з кадастровим номером 5110137500:41:006:0017, площею - 0,1886 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29, цільове призначення – «В.03.11 Для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки, категорія земель - землі житлової та громадської забудови», вид використання - для експлуатації та обслуговування будівель і споруд адміністративного комплексу, форма власності - державна.
Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру №НВ-5105223882017 від 28.09.2017 (т.2, а.с.219-223), земельна ділянка з кадастровим номером 5110137500:41:006:0018, площею - 0,6926 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29, цільове призначення – « 02.03 Для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку», вид використання - для експлуатації та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, форма власності - державна, власник - Одеська обласна державна адміністрація, користувач - Інститут проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України (право постійного користування земельною ділянкою).
Також згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав №35286590 від 30.10.2023 (т.2, а.с.224), адміністративна будівля загальною площею 3530,9 кв.м, що розташована за адресою м. Одеса, бульвар Французький, будинок 29, на земельній ділянці з кадастровим номером 5110137500:41:006:0017 власником якої є Національна академія наук України перебуває на праві оперативного управління в Державної установи «Інститут ринку і економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України».
Відповідно до Інформаційної довідки №385219906 від 02.07.2024 (т.1, а.с.63) власником земельної ділянки з кадастровим номером 5110137500:41:006:0018 площею 0,6926 га, що розташована за адресою м. Одеса, бульвар Французький, будинок 29, цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1283567551101 є Держава в особі Одеської обласної державної адміністрації. Також із вказаної довідки вбачається, що дана земельна ділянка перебуває на праві постійного користування земельною ділянкою Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, на підставі постанови Бюро президії Національної академії наук України №117 від 09.06.2016.
Постановою Бюро Президії Національної академії наук України №320 від 06.12.2017 (т.4, а.с.28-29) погоджено внесення змін до Договору №01271206 від 27.12.2006 на умовах наданого проекту додаткової угоди № 1 до Договору. Також доручено директору Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України академіку НАН України Б.В.Буркинському підписати додаткову угоду № 1 до Договору №01271206 від 27.12.2006 на умовах наданого проекту.
19.12.2017 між Інститутом та ТОВ «ЗАРС» укладено Додаткову угоду №1 до Договору (т.1, а.с.73), за якою сторони домовились про внесення таких змін:
На виконання пункту 6.1. договору від 27.12.2006 № 01271206 та відповідно до техніко-економічних показників об`єктів Сторони домовились, що Інститут отримує:
1.1. нову адміністративну будівлю, розташовану за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 загальною площею 3503,90 кв.м. з внутрішнім оздобленням та устаткуванням у відповідності з технічним завданням до нежитлових приміщень. наведеним в додатку № 2 до даної додаткової угоди, в строки, визначені в додатку №1 до цієї Додаткової угоди;
1.2. не менше ніж 600,00 кв.м. загальної площі житла в Об`єкті будівництва, відповідно додатку №1 до даної додаткової угоди з внутрішнім оздобленням та устаткуванням у відповідності з технічним завданням до житлових приміщень, наведеним в додатку № 3 до даної додаткової угоди, на протязі дев`яносто днів після здачі житлового будинку (Об`єкт будівництва) в експлуатацію;
2. Відповідно до положень розділу 14 Договору за взаємною згодою Сторін Сторона 2 може передати Стороні замість житла в Об`єкті будівництва житло в інших районах м. Одеси з врахуванням ринкової вартості 1 кв.м. житла в Об`єкті будівництва, яка визначається відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (Звіт про оцінку майна) та площею не менше 600,00 кв.м.
3. На виконання пункту 6.1. договору від 27.12.2006 №01271206 Сторони погодили: Акт розподілу площ (додаток до договору №01271206 від 27.12.2006 в редакції додаткової угоди №1); Графік передачі належних Інституту квартир та адміністративної будівлі (додаток №1 до додаткової угоди №1); Технічне завдання до адміністративної будівлі (додаток №2 до додаткової угоди №№1); Технічне завдання до житлових приміщень (додаток №3 до додаткової угоди №1).
19.12.2017 між сторонами укладено Акт розподілу площі в Об?єкті будівництва за Договором №01271206 від 27.12.2006, який є додатком до даного Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 19.12.2017, та згідно з п. 1 якого Інститут отримує 7 квартир загальною площею 610 кв.м, житлова проектна площа квартир 213,70 кв.м, а ТОВ «ЗАРС» отримує всі інші площі та об`єкти житлової будівлі (т.1, на звороті а.с.71-72).
У матеріалах справи наявна копія Сертифікату серія ОД №162181021241 виданого 12.04.2018 (т.2, а.с.211), яким Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради засвідчує відповідність закінченого будівництвом об?єкта – «Будівництво 6-ти поверхової адміністративної будівлі по Французькому бульвару, 29». Даний Сертифікат виданий на підставі акта готовності об?єкта до експлуатації від 27.03.2018.
Відповідно до Сертифікату №ОД122201229795 виданого 30.12.2020 (т.2, а.с.212-213) Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради засвідчило відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтвердило його готовність для експлуатації, а саме об`єкту - “Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом (коригування) за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 29”, загальна площа квартир - 13445,6 кв.м, кількість поверхів - 11, житлова площа - 6233,6 кв.м, загальна площа будинку - 22109,8 кв.м, замовник об`єкту - Інститут проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, генеральний підрядник - ТОВ «ЗАРС».
Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі наказу від 03.01.2024 №10-п зі змінами внесеними наказом від 28.02.2024 №1837-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРС», з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2021 по 31.12.2023, за результатами якої було складено Акт перевірки №10622/15-32-07-08-19 від 22.03.2024 (т.1, а.с.13-42), та яким встановлено наступні порушення, виявлені під час проведення перевірки:
1. п.п. 20.1.2, пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, пп. 44.1 ст. 44, пп. 85.2 ст. 85, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 4, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 4, 6, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, п. 3, 11-18 Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 18 «Будівельні контракти», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.04.2001 №205, п. 2, 4 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 р. №668, ДСТУ БД. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», які прийняті наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2013 року №293 (діяло до 01 листопада 2021), Кошторисних норм України у будівництві «Настанови з визначення вартості будівництва», затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01 листопада 2021 року №281, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 28 555 902 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток станом на 31.12.2023 року в сумі 47276942 грн.;
3. п.п. 44.1 ст. 44, п.189.1 ст.189, пп. «г» п. 198.5 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України, ст.1, ст. 4, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 6617355 грн.;
4. п.п. 44.1 ст. 44, п. 189.1. ст. 189, пп. «г» п. 198.5. ст. 198 розділу V Податкового кодексу України, ст.1, ст. 4, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, в результаті чого завищено суму від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду станом на 31.12.2023 року у сумі 1773771 грн.;
5. п.п. 1201.2 ст. 1201 розділу XIV, п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 11, 12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 - не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні у сумі обсягу на обсяг придбання;
6. п.п 267.2.1, п. 267.6.5 п.267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено транспортний податок за 2022 рік у сумі 18 747 грн.;
7. ст. 51, п. 176.2 ст. 176, з урахуванням ст.521 та п. 69.2 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» податкові розрахунки надавалися з помилками щодо нарахованого (виплаченого) доходу фізичним особам;
8. п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст.164, ст. 167, пп.168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 16 065,37 грн.
9. п.п. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4, пп. 1.5 п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 170.10.3 п. 170.10 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, пп. “а” п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1097,80 грн.;
10. п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, що виразилось у не повідомленні контролюючого органу про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.
11. п.п. 20.1.2, пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 44.1 ст. 44, пп. 85.2, пп. 85.4, пп. 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податків не надано контролюючим органам оригінали документів.
Також при проведенні перевірки було встановлено, що ТОВ «ЗАРС» у складі витрат відображено 205 859 854 грн щодо будівництва 11-ти поверхового багатоквартирного будинку, який вже був введений в експлуатацію 30.12.2020, та за відсутності первинних облікових документів “Акт приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма № КБ-3) щодо виконаних за завданням замовника та переданих замовнику закінчених робіт, що не дає можливість достовірно оцінювати витрати та пов`язувати витрати з конкретним об`єктом та доходом, для отримання якого вони здійснені.
На підставі зазначеного акту перевірки, Головним управлінням ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 09.05.2024 року: № 19550/15-32-07-05 форми Р, на суму штрафних санкцій 29462696 грн.; № 19552/15-32-07-05 форми Р, на суму штрафних санкцій 8271693 грн.; №19553/15-32-07-05 форми П, щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток по періодах у розмірі 47276942 грн.; № 19554/15-32-07-05 форми В4, щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1773771 грн.; №19558/15-32-07-05 форми ПН, на суму штрафних санкцій у розмірі 64600 грн.; №19562/15-32-07-05 форми ПС, на суму штрафних санкцій 1020 грн.; №19563/15-32-07-05 форми ПС, на суму штрафних санкцій 8160 грн.; №19514/15-32-24-06 форми Д, на суму штрафних санкцій 1097 грн.; №19520/15-32-24-06 форми Д, на суму штрафних санкцій 16065 грн.; №19522/15-32 форми ПС, на суму штрафних санкцій 1020 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 по справі №420/17158/24, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024, задоволено позов ТОВ «ЗАРС» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 09.05.2024 року №19550/15-32-07-05, №19552/15-32-07-05, №19553/15-32-07-05, №19554/15-32-07-05, №19558/15-32-07-05, №19562/15-32-07-05, №19563/15-32-07-05, №19514/15-32-24-06, №19520/15-32-24-06, №19522/15-32. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду повернуто касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024 у справі №420/17158/24 
Також в матеріалах справи наявні копія Акту №000516/15-32-14-08/24533343 від 25.06.2018 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЗАРС» податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.03.2018» (т.1, а.с.221-249), копія Акту №24930/15-32-07-02/24533343 від 15.11.2021 "Про результати документальної планової перевірки ТОВ «ЗАРС» (т.2, а.с.52-100,121-149). Предметом проведених перевірок ГУ ДПС в Одеській області було, зокрема, обставини укладення та виконання ТОВ «ЗАРС» Договору №01271206 від 27.12.2006.
Відповідно до Акту №6525/15-32-07-08/05539991 від 01.09.2022 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, код ЄДРПОУ 05539991» (т.1, а.с.43-62), проведено позапланову виїзну документальну перевірку Інституту з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2022, за результатами якої зроблені висновки про такі податкові правопорушення зі сторони Інституту, як:
- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.193.1 ст.193, п.194.1 ст.194, пп.197.1.2 п.197.1 ст.197, п.п.199.1 199.5 ст.199 Податкового кодексу України, пп.пп.2, 4, 5, 6 п.3, пп.6 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 року №21, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 261696,00 грн. та занижена сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за червень 2022 року на 7393,00 грн.;
- п.199.1 ст.199, п.п.201.1, 201.10 ст.200 Податкового кодексу України, а саме Інститутом не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Податковим кодексом України для такої реєстрації, податкову накладну від 19.03.2019 року на суму ПДВ 251755,00 грн. та податкові накладні за березень 2019 грудень 2021 років на загальну суму 15576,00 грн.;
- пп.282.1.4 п.282.1 ст.282 Податкового кодексу України в результаті чого позивачем занижено земельний податок з юридичних осіб на загальну суму 409222,00 грн.;
- ст.51, п.119.2 ст.119, пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України не відображення у перевіряємому періоді відомостей про доходи громадян, виплачених на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою доходу « 157», а саме: Приватний нотаріус Главацький В.А., ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3 , а також у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку за II квартал 2018 року (порція №1) у строках 104, 105, 106, 107 помилково відобразили у колонці 5 (ознака доходу) “ 127” ознаку доходу. А повинні були відобразити дохід, виплачений самозайнятій особі за “ 157” ознакою доходу;
- порушення пп.14.1.48 п.14.1 ст.14, ст.163, підпунктів “б”, “е”, “г”, пп.164.2.17, п.164.2 п.164.5 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1, пп.168.2 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України донараховано податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21987,11 грн.;
- пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5 п.16.1 підрозділу 10 розділу XX, пп.162.1.1, пп.162.1.2, пп.162.1.3, п.162.1 ст.162, пп.163.1.1, пп.163.1.2 п.163.1 пп.163.2.1, пп.163.2.2 п.163.2 ст.163, ст.163, пп.164.1.1, пп.164.1.2 п.164.1, пп.164.2.17 п.164.2, пп.168.1.1, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171 Податкового кодексу України донараховано військового збору у розмірі 1502,41 грн..
На підставі акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення від 05.10.2022 року:
- форми «Р» №6685/15-32-07-08, яким збільшено суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 287866,00 грн., у тому числі за основним платежем на 261 696,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 26170,00 грн.;
- форми «Р» №6686/15-32-07-08, яким збільшено суми грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на 450144,00 грн., у тому числі за основним платежем на 409222,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 40922,00 грн.;
- форми «ПН» №6687/15-32-07-08, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 130222,00 грн. за платежем податок на додану вартість;
- форми «Д» №00066702407, яким збільшено суми грошового зобов`язання з військового збору на 1849,23 грн., у тому числі за основним платежем на 1502,43 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 346,80 грн.;
- форми «Д» №00066672407, яким збільшено суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 27058,41 грн., в тому числі за основним платежем 21987,11 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 5071,30 грн.;
- форми «ПС» №00066692407, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 за платежем податок на доходи фізичних осіб.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 по справі №420/1177/23 яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023, частково задоволено позов Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України, а саме визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС від 05.10.2022 року №6686/15-32-07-08, від 27.12.2022 року №12356/15-32-07-08, від 03.02.2023 року №0016522406, №0016512406, №00066692407 в повному обсязі, а податкові повідомлення-рішення від 05.10.2022 року №6685/15-32-07-08 та №6687/15-32-07-08 визнано протиправними та скасовано частково, а саме наступним чином:
- №6685/15-32-07-08 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за березень 2019 року в сумі 251 755,00 грн. та в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 25 175,00 грн., а всього в загальному розмірі 276 930,00 грн.;
- №6687/15-32-07-08 в частині застосування штрафної санкції в розмірі 125 878,00 грн за не складення і не реєстрацію у березні 2019 року податкової накладної на суму ПДВ 251 755,00 грн та в частині застосування штрафних санкцій за період березень грудень 2019, січень травень 2020 в загальній сумі 1111,00 грн, а всього в частині застосування штрафних санкцій в загальному розмірі 126 989,00 грн.
Також Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22.11.2023 у даній справі відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі №420/1177/23.
Листом Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) №3713/04/18-24 від 12.07.2024 (т.3, а.с. 5,15-16) повідомлено ГУ ДПС в Одеській області про перелік виданих дозволів на виконання будівельних робіт та сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів за адресою: м. Одеса, бульвар Французький, 29, який є наступним:
- Дозвіл на виконання будівельних робіт ОД112173280994 виданий 13.11.2017;
- Сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів (дозвіл на виконання будівельних робіт №794) ОД162181021241 виданий 28.03.2018;
- Зміна до дозволу на виконання будівельних робіт ОД112173280994-1 виданий 17.12.2020;
- Сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів ОД122201229795 виданий 31.12.2020.
Також в матеріалах справи наявна копія Науково-експертного висновку щодо правової природи Договору №01271206 від 27.12.2006, укладеного між Інститутом проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України та ТОВ «ЗАРС» від 13.11.2025 складеного Державною установою «Інститут економіко-правових досліджень імені В.К. Мамутова Національної академії наук України» за результатами проведеного експертного дослідження (т.4, а.с.56-67), та було зроблено такі висновки:
1. Договір від 27.12.2006 № 01271206, укладений між Інститутом проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України та ТОВ «ЗАРС», не є договором будівельного підряду. Його зміст не відповідає вимогам. встановленим Главою 33 Господарського кодексу України та § 3 Глави 61 Цивільного кодексу України, оскільки у договорі відсутні істотні умови, характерні для будівельного підряду: визначений результат будівельних робіт, затверджений кошторис, календарний план виконання робіт та положення про фінансові гарантії.
2. Договір від 27.12.2006 № 01271206, укладений між Інститутом проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАРС», можна віднести до змішаного господарсько-правового договору, який поєднує ознаки інвестиційного договору та договору про спільну діяльність (простого товариства).
Джерела права та позиція Південно – західного апеляційного господарського суду.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Підставою недійсності правочину відповідно до частини першої статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України правочин не може суперечити інтересам держави і суспільства, тому недодержання стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог, установлених частиною першої статті 203 ЦК України є підставою для недійсності такого правочину.
У частині третій статті 228 ЦК України законодавець закріпив норму, згідно з якою у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину, зокрема, інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21 зазначила, що загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів сформульовані в статті 216 ЦК України, в частині першій якої вказано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною (частина друга статті 216 ЦК України). Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (частина 3 цієї ж статті).
Відступаючи від власних висновків, викладених у пунктах 72, 81.2 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, Велика Палата Верховного Суду у справі № 918/1043/21 зауважила про буквальне тлумачення змісту статті 216 ЦК України, яке дає підстави для висновку про те, що, якщо законом не встановлені особливі умови застосування правових наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів, позивач, який заявляє вимогу про повернення йому в натурі переданого за недійсним правочином або відшкодування вартості переданого, заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію. У цьому випадку відповідач є стягувачем у частині рішення про повернення йому переданого ним за недійсним правочином майна або відшкодування вартості.
Водночас частина третя статті 228 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності договору, який суперечить інтересам держави і суспільства та застосування яких ставиться в залежність від наявності умислу у сторін, зокрема:
1) при наявності умислу в обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного;
2) при наявності умислу лише в однієї зі сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
У законодавстві відсутні визначення понять «інтерес» загалом та «інтерес держави і суспільства» зокрема. Законодавство України не містить ані орієнтовного переліку сфер, у яких існують державні інтереси, ані критеріїв чи способів їх визначення.
Натомість, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 з`ясовуючи поняття «інтереси держави» визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення у спорі необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави й суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін та в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін. Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Намір юридичної особи визначається як намір тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір, маючи на це належні повноваження. За відсутності останніх наявність наміру у юридичної особи не може вважатися встановленою.
У вказаних висновках колегія суддів звертається також до постанов Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 910/114/19, від 10.06.2021 у справі № 910/10055/20 та від 16.06.2020 у справі № 910/6271/17.
Відповідно до пп. 20.1.30 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду, у тому числі, подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.
Відповідно до пп. 41.1.1. п.41.1 ст. 41 ПК України, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) є контролюючими органами у сфері дотримання законодавства з питань оподаткування, законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
У даній справі ГУ ДПС в Одеській області вважаючи що внаслідок укладення між Інститутом та ТОВ «ЗАРС» Договору №01271206 від 27.12.2006 були порушені інтереси держави, звернулося з даним позовом до суду про визнання такого договору недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України та застосування наслідків його недійсності, у зв?язку з чим відносини, які виникли між позивачем та відповідачами, є приватноправовими.
Так, за умовами оспорюваного Договору, Інститут наділений функціями замовника будівництва згідно з чинним законодавством України і має право на залучення осіб для участі у фінансуванні розробки проектно-кошторисної документації та будівництва об`єктів, а також за умовами цього Договору зобов`язаний виконати дії щодо передачі таким залученим особам належної їм частки в Об`єкті будівництва. Натомість ТОВ «ЗАРС» отримує право на фінансування розробки проектно-кошторисної документації та будівництва Об`єктів і бере на себе зобов`язання за рахунок власних та залучених коштів здійснити фінансування виготовлення проектної кошторисної документації та будівництва Об`єктів, в терміни та на умовах передбачених цим Договором.
Відповідно до п.2.1 Договору, його предметом є правове регулювання діяльності сторін у проектуванні, будівництві та введені в експлуатацію нової адміністративної будівлі Інституту загальною площею не менш 3500 кв.м замість старих будівель, які підлягають списанню, та нової багатоповерхової житлової будівлі орієнтовною загальною площею 15000 кв.м та безкоштовного отримання Інститутом не менш ніж 600 кв.м житла.
Пунктом 1.5 Договору визначено, що об`єкт будівництва - нова багатоповерхова житлова будівля орієнтовною загальною площею 15000 кв.м, що буде розташована на частині земельної ділянки Інституту приблизною площею 0,8 га на місці колишніх будівель та споруд Інституту.
Згідно з п.1.6 Договору, будівництво здійснюється на земельній ділянці за адресою м. Одеса, вул. Французький бульвар, буд. 29, що належить Інституту на праві постійного користування згідно рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 04.03.1972 №125, Указу Президента України від 20.01.1992 та Постанови Верховної Ради України від 17.12.2002 №17/106-14.
Обов`язок по виконанню функцій та реалізації повноважень Інституту, як замовника будівництва, покладається на ТОВ «ЗАРС» згідно доручення (довіреності чи іншого документа) (п.2.2. Договору).
Згідно з п.3.1 Договору, Інститут зобов`язаний на своє ім`я оформити право користування земельною ділянкою з дозволом на будівництво об`єктів, забезпечити доступ уповноважених (залучених) ТОВ «ЗАРС» осіб для виконання робіт (надання послуг), надати ТОВ «ЗАРС» документи, які відповідно до чинного законодавства України будуть необхідні для оформлення у власність частки ТОВ «ЗАРС» в об`єкті будівництва.
ТОВ «ЗАРС» зобов`язане забезпечити фінансування робіт по виготовленню проектно-кошторисної документації, будівництву об`єктів та введенню їх в експлуатацію.
Враховуючи наведені умови Договору місцевий господарський суд вірно не прийняв посилання позивача на положення Цивільного кодексу України що Договір №01271206 від 27.12.2006 містить ознаки договору міни (бартеру) та договору будівельного підряду, а відтак не погоджується з твердженнями позивача, що оскільки при передачі майна кожна зі сторін має отримати від іншої майно або виконані роботи то даний Договір є оплатним.
Так, умовами Договору визначається порядок інвестиційної діяльності відповідачів щодо спільного будівництва, на земельних ділянках що перебувають в користуванні Інституту, адміністративної будівлі та житлового будинку, який розподіляється між сторонами Договору у відповідних частинах.
Загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України визначаються Законом України «Про інвестиційну діяльність».
Так відповідно до ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору, а саме в редакції Закону від 17.02.2006), інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (дохід) або досягається соціальний ефект.
Такими цінностями можуть бути:
- кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери;
- рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності);
- майнові права інтелектуальної власності;
- сукупність технічних, технологічних, комерційних та інших знань, оформлених у вигляді технічної документації, навиків та виробничого досвіду, необхідних для організації того чи іншого виду виробництва, але не запатентованих ("ноу-хау");
- права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права;
- інші цінності.
Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору, а саме в редакції Закону від 17.02.2006) визначено, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.
За змістом статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору, а саме в редакції Закону від 17.02.2006), об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору, а саме в редакції Закону від 17.02.2006), суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Учасниками інвестиційної діяльності можуть бути громадяни та юридичні особи України, інших держав, які забезпечують реалізацію інвестицій як виконавці замовлень або на підставі доручення інвестора. Отже, будь-яка особа, якій законом не заборонена така діяльність, має право прийняти рішення про інвестування та реалізувати це рішення як шляхом вкладення інвестицій у будь-який не заборонений проєкт, так і шляхом реалізації цього проекту. При цьому закон не забороняє збіг інвестора та учасника в одній особі.
Згідно з ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору, а саме в редакції Закону від 17.02.2006), інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору, а саме в редакції Закону від 17.02.2006), основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності. Втручання державних органів та посадових осіб у реалізацію договірних відносин між суб`єктами інвестиційної діяльності зверх своєї компетенції не допускається.
Системний аналіз наведених положень законодавства дає підстави дійти висновку про те, що інвестиційна діяльність полягає в отриманні інвесторами результату в об`єкті інвестиційної діяльності від вкладення певних матеріальних цінностей.
Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженнями відповідачів стосовно того, що оспорюваний Договір за своєю правовою природою є договором про інвестицію в будівництво об`єкта нерухомості, та зазначає що в даних правовідносинах інвестицією ТОВ «ЗАРС» є саме фінансування будівництва та реалізація проекту будівництва, а інвестицією Інституту є надання земельної ділянки для реалізації проекту, а також що відповідний інвестиційний договір не є договором підряду чи договором про надання послуг з будівництва об`єкта нерухомості, або договором міни.
Крім того, такого ж висновку дійшли Одеський окружний адміністративний суд та П?ятий апеляційний адміністративний суд при розгляді справ №420/1177/23 та №420/17158/24, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області, що були складені за результатом проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "ЗАРС" згідно Акту перевірки №10622/15-32-07-08-19 від 22.03.2024 (т.1, а.с.13-42) та Інституту №6525/15-32-07-08/05539991 від 01.09.2022 (т.1, а.с.43-62).
Так, положеннями Договору визначено, що за результатом проведення інвестиційної діяльності, Інститут отримає нову адміністративну будівлю загальною площею не менше 3500 кв.м із автономним опаленням всієї будівлі, постійною підкачкою води, резервною системою електроживлення, залом засідань (оснащеним технічно згідно існуючих вимог), типографічним центром та складськими приміщеннями і окремо стоячими гаражами на 4 місця, не менше ніж 600 кв.м загальної площі житла з виконанням оздоблювальних робіт та облаштування у Об?єкті будівництва після введення його в експлуатацію. Натомість ТОВ "ЗАРС" отримує у власність або для виконання своїх зобов`язань решту загальної площі житлової будівлі, передбачених затвердженою проектно-кошторисною документацією на будівництво з вбудованими гаражами та підсобними приміщеннями (п.п.6.2.1, 6.2.2 Договору).
19.12.2017 між Інститутом та ТОВ «ЗАРС» укладено Додаткову угоду №1 до Договору (т.1, а.с.73), за якою сторони внесли зміни до умов Договору, зокрема в частині того, що відповідно до техніко-економічних показників об`єктів Інститут отримує:
1.1. нову адміністративну будівлю, розташовану за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 загальною площею 3503,90 кв.м з внутрішнім оздобленням та устаткуванням у відповідності з технічним завданням до нежитлових приміщень. наведеним в додатку № 2 до даної додаткової угоди, в строки, визначені в додатку №1 до цієї Додаткової угоди;
1.2. не менше ніж 600,00 кв.м загальної площі житла в Об`єкті будівництва, відповідно додатку №1 до даної додаткової угоди з внутрішнім оздобленням та устаткуванням у відповідності з технічним завданням до житлових приміщень, наведеним в додатку № 3 до даної додаткової угоди, на протязі дев`яносто днів після здачі житлового будинку (Об`єкт будівництва) в експлуатацію.
Також даною Додатковою угодою погоджено такі додатки до Договору - Акт розподілу площ (додаток до договору №01271206 від 27.12.2006 в редакції додаткової угоди №1); Графік передачі належних Інституту квартир та адміністративної будівлі (додаток №1 до додаткової угоди №1); Технічне завдання до адміністративної будівлі (додаток №2 до додаткової угоди №№1); Технічне завдання до житлових приміщень (додаток №3 до додаткової угоди №1).
Відповідно до пп. 3.1.6. п.3.1. Договору, Інститут зобов`язаний за погодженням з Управлінням справами НАН України та Відділом капітального будівництва Президії НАН України підписати «Акт розподілу площ», які закріплюються за Інститутом з урахуванням вимог підпункту 6.2. цього Договору.
Як було встановлено судом, укладення та виконання Договору №01271206 від 27.12.2006 та Додаткової угоди №1 від 19.12.2017 супроводжувалося погодженням Національної академії наук України відповідно до постанов Бюро Президії Національної академії наук України, а саме постанови №350 від 26.12.2006 (т.2, а.с.202), постанови №49 від 07.02.2008 (т.2, а.с.204), постанови №320 від 06.12.2017 (т.4, а.с.28-29).
Відповідно до Статуту Національної академії наук України (нова редакція) ухваленого постановою Загальних зборів Національної академії наук України №1 від 27.05.2021, для оперативного розгляду та вирішення окремих питань діяльності НАН України, попереднього обговорення проєктів рішень Президії НАН України Президією НАН України створюється Бюро Президії НАН України у складі президента НАН України, першого віцепрезидента НАН України, віцепрезидентів НАН України та головного вченого секретаря НАН України (п. 7.13 Статуту).
19.12.2017 між сторонами укладено Акт розподілу площі в Об?єкті будівництва за Договором №01271206 від 27.12.2006, який є додатком до даного Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 19.12.2017, та згідно з п. 1 якого Інститут отримав 7 квартир загальною площею 610 кв.м, житлова проектна площа квартир 213,70 кв.м а ТОВ «ЗАРС» отримав всі інші площі та об`єкти житлової будівлі (т.1, на звороті а.с.71-72).
Відповідно до Графіку передачі належних Інституту квартир та аміністративної будівлі за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 (додаток №1 до Додаткової угоди №1 до Договору) (т.1, а.с.74), Адміністративну будівлю (загальна площа 3503,90 кв.м) ТОВ «ЗАРС» передає Інституту в строк - І квартал 2018 року, житловий будинок (загальна площа 610,00 кв.м, 7 квартир) - ІV квартал 2022 року.
Постановою Бюро Президії Національної академії наук України №320 від 06.12.2017 було погоджено внесення змін до Договору в редакції Додаткової угоди №1 до Договору в запропонованій Інститутом редакції та невід`ємним додатком до якої є, зокрема, Акт розподілу площ, які закріплюються за Інститутом, тим самим і погоджено підписання зазначеного Акту. 
Щодо тверджень позивача стосовно порушення пп. 3.1.6 п. 3.1 Договору а саме не погодженням з Управлінням справами НАН України та Відділом капітального будівництва Президії НАН України підписання Акту розподілу площі, колегія суддів зазначає що в структурі Національної академії наук України Президія є найвищим органом управління Академії, та для оперативного розгляду та вирішення окремих питань, Президією створюється Бюро Президії, якою, у формі постанов, приймається рішення щодо діяльності всієї Національної академії наук України. Натомість Управління справами НАН України та Відділ капітального будівництва Президії НАН України є органами які підпорядковуються Президії та зобов`язані виконувати рішення які ухвалені Президією. Також постанова Бюро Президії Національної академії наук України №320 від 06.12.2017 підписана Президентом НАН України та Головним ученим секретарем НАН України, і пунктом 4 даної постанови на Управління справами НАН України покладено обов`язок контролю за її виконанням.
Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводами скаржника стосовно порушення Інститутом умов договору щодо погодження підписання Акту розподілу площ.
У якості обґрунтування порушення інтересів держави в даному випадку ГУ ДПС в Одеській області вказувало, що при проведенні перевірки згідно Акту №10622/15-32-07-08-19 від 22.03.2024 (т.1, а.с.13-42) було встановлено, що ТОВ «ЗАРС» у складі витрат відображено 205 859 854 грн щодо будівництва 11-ти поверхового багатоквартирного будинку, який вже був введений в експлуатацію 30.12.2020, та за відсутності первинних облікових документів «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (форма № КБ-2в) та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма № КБ-3) щодо виконаних за завданням замовника та переданих замовнику закінчених робот, що не дає можливість достовірно оцінювати витрати та пов`язувати витрати з конкретним об`єктом та доходом, для отримання якого вони здійснені.
Між тим П?ятий апеляційний адміністративний суд при розгляді адміністративної справи №420/17158/24, щодо відповідних посилань ГУ ДПС в Одеській області зазначив зокрема, у бухгалтерському обліку товариства визнання доходів відбувалося одночасно з визнанням витрат в момент підписання актів прийому-передачі з третіми особами (покупцями майнових прав) та відображалися відповідною бухгалтерською операцією, що відповідає Національним положенням (стандартам) бухгалтерського обліку. Також колегія суддів П?ятого апеляційного адміністративного суду вказала, що ТОВ «ЗАРС» у підтвердження понесених у зв`язку з будівництвом будинку за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, буд. 29, витрат були надані відповідні договори підряду, які укладались товариством в якості замовника будівництва, функціями якого він був наділений в силу договору від 27.12.2006 року, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, договірна ціна, які підтверджують понесені товариством витрати.
З огляду на викладене П?ятий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що твердження ГУ ДПС в Одеській області про те, що ТОВ «ЗАРС» у фінансовій звітності сформовано витрати на підставі даних, не підтверджених первинними документами та обліковими регістрами є безпідставними.
Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, його порушення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють дотриманню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору.
Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.
Відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16.
Отже, як вірно встановив місцевий господарський суд, що обставини на які посилається ГУ ДПС в Одеській області стосовно відображення ТОВ «ЗАРС» у складі витрат 205 859 854,00 грн щодо будівництва 11-ти поверхового багатоквартирного будинку за відсутності підтверджуючих первинних документів, є такими що були досліджені Одеським окружним адміністративним судом та П`ятим апеляційним адміністративним судом при розгляді справи №420/17158/24 та судові рішення які прийняті у цій справі, у встановленому процесуальним законодавством порядку скасовані не були, набрали законної сили та станом на момент ухвалення рішення у даній господарській справі є чинними. ГУ ДПС в Одеській області у якості підтвердження наведених протиправних дій ТОВ «ЗАРС» до матеріалів даної справи жодного належного та допустимого доказу надано не було, під час розгляду справи висновки зроблені адміністративними судами спростовано не було, у зв`язку з чим відповідні твердження ГУ ДПС в Одеській області є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому та ефективному відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, або заявлена як самостійна вимога у вигляді окремого позову. Якщо позов щодо застосування наслідків недійсності правочину не подано, суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, оскільки згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 216 ЦК України зазначене право є у суду лише щодо нікчемних правочинів (такий правовий висновок викладено в пунктах 80-82 постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15 та від 09.09.2021 у справі № 925/1276/19).
Водночас, під час розгляду справи позивачем не доведено в чому саме полягає порушення інтересів держави та що у даному випадку прийняття рішення про недійсність Договору з підстав порушення інтересів держави, свідчитиме про необґрунтоване (незаконне) втручання державного органу в право власності відповідача на майно у вигляді правомірних очікувань та майнових інтересів, яке зумовить їх припинення.
Щодо тверджень позивача про здійснення будівництва на земельній ділянці яка не відведена для такого будівництва та що таке будівництво є самочинним, колегія суддів зазначає наступне.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №598 від 20.05.2008 (т.2, а.с.208) надано дозвіл Інституту на будівництво 6-ти поверхової адміністративної будівлі за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29.
Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації №155/A-2017 від 24.02.2017 (т.2, а.с.205), надано згоду Інституту на поділ земельної ділянки загальною площею 0,8812 га кадастровий номер 5110137500:41:006:0016, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 яка перебуває в постійному користуванні Інституту та розпорядженням №487/A-2017 від 19.06.2017 (т.3, а.с.35) надано згоду Інституту на поділ земельної ділянки загальною площею 0,8812 га кадастровий номер 5110137500:41:006:0016, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 яка перебуває в постійному користуванні Інституту.
Також розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації №829/A-2017 від 21.09.2017 (т.2, а.с.206), затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, в постійне користування Інституту для будівництва і обслуговування багатоквартирного будинку, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29. Змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,6926 га (кадастровий номер 5110137500:41:006:0018), розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29, з для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки на для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру №НВ-5104442532017 від 10.05.2017 (т.2, а.с.214-218), земельна ділянка з кадастровим номером 5110137500:41:006:0017, площею - 0,1886 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29, цільове призначення - В.03.11 Для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для експлуатації та обслуговування будівель і споруд адміністративного комплексу, форма власності - державна.
Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру №НВ-5105223882017 від 28.09.2017 (т.2, а.с.219-223), земельна ділянка з кадастровим номером 5110137500:41:006:0018, площею - 0,6926 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29, цільове призначення - 02.03 Для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, вид використання - для експлуатації та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, форма власності - державна, власник - Одеська обласна державна адміністрація, користувач - Інститут проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України (право постійного користування земельною ділянкою).
Також згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав №35286590 від 30.10.2023 (т.2, а.с.224), адміністративна будівля загальною площею 3530,9 кв.м, що розташована за адресою м. Одеса, бульвар Французький, будинок 29, на земельній ділянці з кадастровим номером 5110137500:41:006:0017 власником якої є Національна академія наук України перебуває на праві оперативного управління в Держаної установи "Інститут ринку і економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України.
Відповідно до Інформаційної довідки №385219906 від 02.07.2024 (т.1, а.с.63) власником земельної ділянки з кадастровим номером 5110137500:41:006:0018 площею 0,6926 га, що розташована за адресою м. Одеса, бульвар Французький, будинок 29, цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, реєстраційний номер обїєкта нерухомого майна 1283567551101 є Держава в особі Одеської обласної державної адміністрації. Також із вказаної довідки вбачається, що дана земельна ділянка перебуває на праві постійного користування земельною ділянкою Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, на підставі постанови Бюро президії Національної академії наук України №117 від 09.06.2016.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується погодження з власником земельних ділянок, будівництва адміністративної споруди Інституту на земельній ділянці з кадастровим номером 5110137500:41:006:0017, площею - 0,1886 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29 та житлового будинку на земельній ділянці площею 0,6926 га (кадастровий номер 5110137500:41:006:0018), розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 29.
Стосовно тверджень ГУ ДПС в Одеській області про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне будівництво житлового будинку на земельній ділянці яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, суд зазначає, що позивачем не доведено завдання шкоди державі, як власнику земельної ділянки, не доведено що таке будівництво суперечить її цільовому використанню, та так само не доведено, наявність в Одеської обласної державної адміністрації заперечень щодо такого будівництва, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про заподіяння збитків власнику земельної ділянки та/або землекористувачу.
Крім того матеріали даної справи не містять будь-якого процесуального документу який би свідчив про існування відповідного кримінального провадження за фактом вчинення посадовими особами ТОВ «ЗАРС» кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, під час виконання Договору №0127120 від 27.12.2006. Тим паче не містить вироку яким би таке кримінальне провадження було завершено та відповідних посадових осіб відповідача-1 притягнуто до кримінальної відповідальності.
Таким чином, Позивач не довів наявності жодної передбаченої законом підстави недійсності правочину, умислу сторін на порушення інтересів держави та при цьому спірний договір відповідає законодавству про інвестиційну діяльність, а отже доводи податкового органу ґрунтуються виключно на власному довільному тлумаченні договору.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ГУ ДПС в Одеській області не доведено та належним чином обґрунтовано порушення інтересів держави, завдання шкоди таким інтересам та вчинення протиправних дій відповідачами, у зв`язку з укладенням та виконанням сторонами Договору №01271206 від 27.12.2006. Позивачем не доведено як саме оспорюваний договір суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що визначено ст. 203 ЦК України. Так само матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу який би свідчив про недійсність оспорюваного Договору, зв`язку з чим суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, позивачем не доведено обставин, з якими положення чинного законодавства України передбачають можливість визнання недійсним Договору №0127120 від 27.12.2006 та додаткової угоди до нього в силу приписів ст. 215 ЦК України.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у ТОВ «ЗАРС» права на забудову земельної ділянки та неможливості набуття ним майнових прав на об`єкти нерухомості не були підставою звернення позивача до суду з даним позовом та не становили предмету обґрунтування заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного і допустимого у розумінні процесуального закону доказу на підтвердження наявності у відповідачів наміру на вчинення оспорюваного правочину всупереч інтересам держави і суспільства, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем своїх доводів щодо укладення оспорюваного договору в порушення інтересів держави і суспільства (публічного порядку).
Відповідно до принципу правової визначеності як складової верховенства права, втручання у стабільність цивільного обороту шляхом визнання правочинів недійсними є допустимим лише за наявності переконливих, належних та достатніх доказів істотних порушень закону, які існували на момент вчинення правочину. Самі по собі припущення контролюючого органу або формальні недоліки діяльності сторін не можуть підміняти обов`язок доказування наявності підстав недійсності.
Звідси, враховуючи недоведеність Позивачем обставин для визнання недійсним договору, порушення інтересів держави, завдання шкоди таким інтересам та вчинення протиправних дій відповідачами, колегія суддів підтримує обґрунтований висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову ГУ ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРС» та Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України про визнання договору з додатками недійсними, застосування реституції та анулювання дозволу.
Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах даної справи та спростовуються доводами викладеними в мотивувальній частині даної постанови.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено. 
За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги – залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 у справі №916/3149/24 – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС в Одеській області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 24.06.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.