г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1046/26
Номер провадження 2/213/1097/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Хмельової С.М., 
за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,
за відсутності сторін,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач – ТОВ «ФК «ЄАПБ» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 34 649,65 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 квітня 2025 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики №7554721, відповідно до якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а той зобов`язався повернути суму позики та сплатити проценти та комісію за надання позики. 
Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики. 
26 серпня 2025 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №26082025, згідно з умовами якого, та відповідно до реєстру боржників №1 від 26 серпня 2025 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №7554721 в сумі 12 600,00 грн.
Крім того, 07 вересня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит №71146548, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а той зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти та комісію за надання кредиту.
Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики. 
26 січня 2026 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №26082025, згідно з умовами якого, та відповідно до реєстру боржників №2 від 26 січня 2026 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором надання коштів у кредит №71146548 в сумі 22 049,65 грн.
З моменту отримання позивачем права вимоги до відповідача, жодних платежів для погашення заборгованості ні на рахунки позивача ні на рахунки первинних кредиторів відповідач не здійснив. 
Тому позивач звернувся до суду із цим позовом та просить стягнути суд з відповідача заборгованість за вказаними кредитними договорами у загальному розмірі 34 649,65 грн, а також сплачений судовий збір.
Сторони у судове засідання не з`явилися. 
У позовній заяві представник позивача просить розглядати справу за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
10 березня 2026 року позовна заява надійшла до суду.
Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази.
Ухвалою суду від 02.06.2026 витребувані докази з іншої фінансової установи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.
07 квітня 2025 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний договір позики №7554721, за умовами якого відповідачу надано кошти у позику на суму 4 000,00 грн, на строк – 15 днів, зі сплатою процентів – 0,01% в день та комісії за надання позики – 14,86% від суми позики, що складає 594,40 грн.
Пунктом 18 договору позики передбачено, що у разі невиконання позичальником умов цього договору (неповернення у встановлені умовами договору строки суми позики) за користування коштами позики понад встановлений договором строк позикодавець має право нараховувати пеню у розмірі 5,00% за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Договір підписано електронним підписом, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора jt624y.
Також електронним підписом сторонами підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, що є додатком № 1 до договору №7554721.
ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» надало грошові кошти в сумі 4 000,00 грн шляхом переказу на картку № НОМЕР_1 .
З інформації, витребуваної судом у ТОВ «Нова Пей», видно, що товариство є фінансовою установою та небанківським надавачем платіжних послуг. В Товаристві відкрито платіжний рахунок НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 на який 07.04.2025 було зараховано кошти в сумі 4 000 грн, що видно із виписки по рахунку.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», видно, що заборгованість за договором №7554721 станом на 26 серпня 2025 року становить 12 600,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 4 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 5,60 грн, заборгованість за пенею – 8 000,00 грн, заборгованість за комісією – 594,40 грн.
26 серпня 2025 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №26082025, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору.
Згідно із витягом із реєстру боржників №1 до договору факторингу №26082025 від 26 серпня 2025 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №7554721 в сумі заборгованості 12 600,00 грн.
07 вересня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено електронний договір надання коштів у кредит №71146548, за умовами якого відповідачу надано кошти у кредит на суму 7 000,00 грн, на строк – 15 днів, зі сплатою процентів – 0,333% в день та комісії за надання кредиту – 10,00% від суми кредиту, що складає 700,00 грн.
Пунктом 18 договору кредиту передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору кредитодавець має право нараховувати пеню у розмірі 4,00% з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Договір підписано електронним підписом, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 22677.
Також електронним підписом сторонами підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, що є додатком № 1 до договору №71146548.
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало грошові кошти в сумі 7 000,00 грн шляхом переказу на картку № НОМЕР_2 .
З інформації, витребуваної судом у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за клопотанням позивача, видно, що в банку на ім`я ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_3 . Випискою за картковим рахунком підтверджується зарахування 07 вересня 2025 року коштів у сумі 7 000,00 грн
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», видно, що заборгованість за договором №71146548 станом на 26 січня 2026 року становить 22 049,65 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 7 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 349,65 грн, заборгованість за пенею – 14 000,00 грн, заборгованість за комісією – 700,00 грн.
26 січня 2026 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №26/01/26, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору.
Згідно із витягом з реєстру боржників №2 до договору факторингу №26/01/26 від 26 січня 2026 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №71146548 в сумі заборгованості 22 049,65 грн.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановлено, що сторонами кредитних договорів визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, розмір комісії, дата повернення кредитів, орієнтовна вартість кредитів.
Також встановлено, що кредитні договори між первинними кредиторами і відповідачем укладені у формі електронного документу та підписані відповідачем електронним підписом. 
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Підписавши кредитні договори відповідач засвідчив, що погодився на отримання коштів саме на умовах, що визначені договорами.
Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредиторів за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитні договори не були б укладені, а грошові кошти не були би перераховані.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. 
Враховуючи викладені положення закону, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вищезазначені договори укладені з відповідачем у спосіб, визначений чинним законодавством України, а отже у відповідача виникли обов`язки з належного виконання умов договорів щодо повернення суми кредиту та позики, сплати процентів і комісій, встановлених відповідними договорами.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Встановлено, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитними договорами, вчасно отримані кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами не сплатив, заборгованість погашена не була. 
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено, що на підставі договорів факторингу від 26 серпня 2025 року та від 26 січня 2026 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №7554721 та Договором про надання коштів у кредит №71146548, що витягом з реєстрів боржників до кожного із договорів факторингу.
Встановлено, що після набуття права вимоги за вказаними кредитними договорами до боржника ОСОБА_1 позивачем не здійснювалося нарахування процентів та пені.
Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитних договорів з первісними кредиторами, порушення ним зобов`язань за цими договорами, набуття позивачем прав вимоги до відповідача. Відповідач в повному обсязі та належним чином умови договорів щодо повернення коштів та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість та нарахована пеня.
Відповідачем наявність заборгованості за кредитними договорами не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контрозрахунку не надано.
Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підстави для стягнення заборгованості за кредитами та процентами, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.
При визначенні розміру заборгованості суд бере до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості первісних кредиторів, які містять відомості про щоденні нарахування відсотків, складові заборгованості та їхній розмір. Суд погоджується з сумою та строком нарахування відсотків, а тому останні підлягають стягненню в повному обсязі. 

Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Оскільки стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем - не надав,суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню – стягненню з відповідача заборгованості в загальному розмірі 12 649,65 грн, а саме: за договором позики №7554721 від 07 квітня 2025 року у розмірі 4600,00 грн, з яких 4000,00 грн – основна сума боргу, 5,60 грн – відсотки, 594,40 грн – комісія; за договором про надання коштів у кредит №71146548 від 07 вересня 2025 року у розмірі 8049,65 грн, з яких 7000,00 грн – основна сума боргу,349,65 грн – відсотки, 700,00 грн – комісія. В стягненні заборгованості за пенею в розмірах 8000,00 грн за договором №7554721 та в розмірі 14 000,00 грн за договором №71146548 позивачу слід відмовити. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1214,96 грн (12 649,365 * 3328,00/ 34 649,65).
Керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 525, 526, 530, 549, 550, 638, 639, 610, 611, 1046, 1048-1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279, 280, 282 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість у загальному розмірі 12 649 (дванадцять тисяч шістсот сорок дев`ять) грн 65 коп., з яких:
- за договором № 7554721 від 07 квітня 2025 року у розмірі 4 600 грн (4000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 5,60 грн – заборгованість за відсотками, 594,40 грн – заборгованість за комісією);
- за договором № 71146548 від 07 вересня 2025 року у розмірі 8 049,65 грн (7000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 349,65 грн – заборгованість за відсотками, 700,00 грн – заборгованість за комісією);
У задоволенні решти позову – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1214 (одна тисяча двісті чотирнадцять) грн 96 коп. 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд.2.
Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Дата складення повного судового рішення – 01 липня 2026 року.

Суддя С.М. Хмельова