ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/237/26 
Провадження № 3/131/68/2026
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2026 р. м. Іллінці 
Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Марчук В.І., за участю секретаря судових засідань Яременко Г.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та представника ОСОБА_2 (іншого учасника ДТП), адвоката Грицуляка Т.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого по АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №584437, складеного 06 лютого 2026 року поліцейським Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Поліщуком В.Ю., 06 лютого 2026 року о 10 год. 10 хв. по вул.Кривоноса в с.Китайгород Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_1 , керуючи автобусом Van Hool Т 915 XCSL 2, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду не врахував стану дорожнього покриття, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення із автомобілем Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1. п.13.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
До даного протоколу про адміністративне правопорушення долучено схему місця ДТП, копію рапорту старшого інспектора чергового ЧЧ СМ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 06.02.2025 року, та письмові пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
В ході розгляду справ ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Вказав, що 06.02.2026року, керуючи автобусом Van Hool Т 915 XCSL 2, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух маршрутом Дашів-Городок. Проїжджаючи лівий закритий поворот в с.Китайгород Гайсинського району Вінницької області, виходячи на підйом (15-20 градусів) з лівого повороту побачив що назустріч йому їде автомобіль Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При цьому, повідомив, що проїзна частина була засніженою та нерозчищеною, з льодовим покриттям (ожеледиця). Рух по дорозі здійснювався по трьох коліях, середня була спільна. Наближаючись до повороту, зменшив швидкість для безпечного повороту наліво та почав відповідний маневр. Швидкість його руху становила близько 20км/год. Вказав, що швидкість руху автомобіля Peugeot Boxer була завелика для слизької дороги, він не гальмував, його понесло, «піймав сніг», його стало розвертати та задня частина буса врізалася в автобус. ОСОБА_1 вказав, що вживав заходи для уникнення ТДП, хотів виїхати з колії прийнявши правіше, однак не зміг цього зробити через засніженість дорожнього покриття, ожеледицю, колійність та враховуючи параметри автобуса і особливості керування ним, вживав заходи із екстреного гальмування. Однак автобуса понесло та уникнути зіткнення не вдалося. Вважає, що уникнути ДТП можна було б, якби водій ОСОБА_2 здійснив зупинку біля магазину, знаходився праворуч по його напрямку руху перед поворотом. Крім того, вказував, що спочатку ним були вжиті заходи до екстренного гальмування, а потім послідував удар.
Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він вжив всіх заходів для уникнення, його дії як водія відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, а зіткнення транспортних засобів стало наслідком обставин, які не залежали від його волі. 
Представник ОСОБА_2 (іншого учасника ДТП, (оскільки в якості потерпілого в ході оформлення матеріалів адміністративного правопорушення не визнавався та клопотання про визнання потерпілим в ході судового розгляду не заявляв)), адвокат Грицуляк Т.П., в ході розгляду справи надав пояснення згідно яких, 06.02.2026року, ОСОБА_2 , керуючи Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював рух напрямом Вінниця-Гайсин. Швидкість його руху становила 30-40км/год. Проїзна частина була засніженою та з льодовим покриттям (ожеледиця). Рух по дорозі здійснювався по трьох коліях. Наближаючись до повороту рухаючись близько до правого узбіччя, зменшив швидкість для безпечного повороту направо та почав відповідний маневр. В цей момент побачив автобус Van Hool Т 915 XCSL 2, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався на повороті в зустрічному йому напрямку. Він прийняв правіше, розпочав гальмувати, «вивернув» кермо вправо, однак автомобіль понесло та кинуло в замет де автомобіль і загруз. Тобто, ОСОБА_2 вжив всіх заходів для уникнення ДТП до зупинки транспортного засобу. Однак уникнути зіткнення не вдалося. Вважає, що уникнути ДТП можна було б, якби водій ОСОБА_1 рухався якомога правіше до правого узбіччя. Вказує, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України. У нього була можливість з`їхати з колій, цьому не перешкоджали погодні умови та розміри транспортного засобу. Сліди юзу автобуса підтверджують, що ОСОБА_1 вжив заходів до екстренного гальмування вже після зіткнення.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представник ОСОБА_2 (іншого учасника ДТП), адвокат Грицуляка Т.П., поліцейського СРПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 , інспектора СРПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , дослідивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного висновку. 
Статтею 7 КпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.
За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Пунктом 13.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ним, як учасником дорожнього руху, вимог п.п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
При цьому, фактично, суду не надано достатніх об`єктивних та достовірних доказів, передбачених ст.251 КУпАП, які б вказували на те, що саме дії ОСОБА_1 знаходились у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення. Матеріали справи не містять доказів того, що саме порушення ОСОБА_1 ПДР знаходяться в причинному зв`язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що настали.
Як встановлено судом під час розгляду справи, надана суду схема місця ДТП від 06.02.2026 року, яка підписана учасниками справи без зауважень, не містить достатніх графічних та фактичних даних, з яких можна було б достовірно встановити вину особи у порушенні п.п.13.1, 13.3 ПДР. Зокрема, згідно з вказаною схемою, загальна ширина проїзної частини на місці події становить 6,9 м., дорожні знаки та дорожня розмітка відсутні. Автомобілі знаходяться на заокругленні самого повороту дороги. Автобус Van Hool Т 915 XCSL 2, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться від правого краю дороги: переднє праве колесо – на відстані 0,90 м., переднє заднє колесо – на відстані 1,60м. Автомобіль Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_2 : переднє праве колесо на узбіччі на відстані 0,40м. від орієнтира електроопори. Відстань між транспортними засобами вказана 0,70м. Схема не містить чіткої фіксації розташування транспортних засобів на момент ДТП, відносно меж проїзної частини та умовної осьової лінії, будь-яких відомостей про гальмівні шляхи коліс даних транспортним засобів в момент ДТП, розміщення частин та об`єктів, що відокремилися від транспортних засобів, місце зіткнення транспортних засобів не містить. Тому, даний документ не може бути належним доказом того, що зіткнення сталося саме внаслідок недотримання Самохвалом безпечного інтервалу. 
Матеріали справи не містять жодних інших об`єктивних доказів (показання фото та відеоспостереження), які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 . Хоча інспектори поліції, які оформлювали матеріали адмінправопорушення, повідомили про здійснення фото та відео фіксації.
Разом з тим, із наданих учасниками ДТП фототаблиць, пояснень учасників ДТП та пояснень працівників поліції, які оформлювали матеріали адмінправопорушення, встановлено, що на ділянці дороги, де мала місце 06.02.2026 року дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відсутні дорожні знаки. Дорожнє покриття було вкрите сніговим покривом, не чищене від снігу, ожеледиця та рух транспортних засобів по коліях. У автобуса Van Hool Т 915 XCSL 2, д.н.з. НОМЕР_1 , наявні сліди «юзу», він здійснював рух на підйом. Гальмівний шлях коліс транспортного засобу Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_2 , відсутній, що підтверджується поясненнями інспектора СРПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Чагура А.О., який вказав, що його не бачив, та фототаблицями. Учасники ДТП повідомляли про наявність уламків після ДТП, зокрема дзеркало від автобуса та частини червоного ліхтаря від буса, однак останні не зафіксовані на схемі місця ДТП. 
Крім того, працівники поліції вказували, що по прибутті 06.02.2026 року на місце вищевказаної ДТП не могли визначити винуватця, тому було прийнято рішення про складення протоколів відносно всіх учасників пригоди. На думку працівників поліції, за тих наявних дорожніх умов, ОСОБА_1 вжито всіх заходів до уникнення дорожньо-транспортної пригоди. 
Всі докази в сукупності свідчать про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . 
Таким чином, судом не здобуто доказів винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Судом не здобуто доказів винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а пояснення іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_2 суд оцінює критично, оскільки такі можуть бути дані з метою уникнення ним відповідальності. 
Схема місця ДТП не є належним доказом, оскільки не містить обставин вчинення інкримінованого правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, не можливо встановити, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.13.1,13.3 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тому подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відсутні. 
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст.62 і ст.129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд керується презумпцією невинуватості, закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал.
Положеннями ст.17 Закону України" Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду зправ людини" зобов`язало суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. 
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року в справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно з яким винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь. Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». При цьому, як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вище викладене вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративних правопорушень. 
Керуючись ст.62, 129 Конституції України, ст. ст. 7, 124, 247, 251, 277, 283, 284 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Повний текст постанови складений та оголошений 27 квітня 2026 року.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області		  Валентина МАРЧУК