ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 квітня 2026 року	Справа №160/29821/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 18.08.2023 по 01.08.2025 оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20 100 гривень;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 18.08.2023 по 01.08.2025 оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20 100 гривень. 
На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає, що він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . 01.08.2025 позивач звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я. Починаючи з 18.08.2023 до 01.08.2025 відповідач на виплачував позивачу грошове забезпечення у повному обсязі, а саме, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20 100,00 грн. Позивач наголошує, що під час перебування в розпорядженні командира, ОСОБА_1 має право на виплату додаткової винагороди у розмірі 20 100,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 (далі – Постанова №168). Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
12.11.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ВЧ НОМЕР_1 проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що з долучених до матеріалів позовної заяви копій довідок вбачається, що у спірний період позивачу виплачувались оклад за військове звання та надбавка за вислугу років. Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, відповідач наголошує, що позовна заява не містить письмового обґрунтування та відповідних доказів на підтвердження наявності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди. У відповідача відсутнє рішення ВЛК, яке підтверджує, що позивач підпадає під дію приписів пункту 1-1 Постанови №168.
17.11.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, до якої долучено копії медичних документів, що стосуються ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 06.02.2026 зобов`язано сторін надати до суду протягом десяти календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали докази на підтвердження перебування ОСОБА_1 у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 з 18.08.2023 до 01.08.2025.
Ухвалою суду від 06.03.2026 в-друге зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати до суду протягом десяти календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали докази на підтвердження перебування ОСОБА_1 у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 з 18.08.2023 до 01.08.2025.
На виконання вимог вказаних вище ухвал відповідачем надано до суду копії документів.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.09.2022 №246 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини з 16.09.2022, у зв`язку з лікуванням.
Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 17.10.2022 №10128 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 21.08.2022 отримав: ЗЧМТ. Акубаротравму (від 21.08.2022). За обставин: у ході проведення службового розслідування було встановлено, що 21.08.2022 у проміжку часу 10:25-10:48 під час виконання бойового завдання з відбиття агресії окупаційних військ Російської Федерації, а саме під час масованого ворожого обстрілу з артилерії та міномету з напрями н.п. Покровське позицій ротного опорного пункту (РОГ 9354) 4 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону в АДРЕСА_1 , отримав бойове травмування старший солдат ОСОБА_1 . В той же день, 21.08.2022, військовослужбовець старший солдат ОСОБА_1 за медичною допомогою не звернувся, але наступного дня, 22.08.2022, відчув погіршення самопочуття та був доправлений до медичного пункту батальйону. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Травмування/поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Матеріали справи містять копії медичних документів щодо проходження стаціонарного лікування позивачем у періоди: з 02.09.2022 до 26.09.2022, з 12.10.2022 до 04.02.2023, з 05.02.2023 до 16.05.2023,
Відповідно до довідки ВЛК ВЧ НОМЕР_3 від 16.05.2023 №1712, 16.05.2023 проведено медичний огляд ОСОБА_1 ; діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після перенесених ТІА від 05.02.2023, повторних гіпертонічних кризів, вираженим астенічним станом з виходом в нестійку компенсацію. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби. На підставі статті 44 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Також, матеріали справи містять копії медичних документів щодо проходження стаціонарного лікування позивачем у періоди: з 13.06.2023 до 20.12.2023, з 20.12.2023 до 15.07.2024, з 16.07.2024 до 30.07.2024, з 01.08.2024 до 09.08.2024. 
Згідно з довідкою ВЛК ВЧ НОМЕР_3 від 08.08.2024 №1051, 08.08.2024 проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 ; діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Т90.8. Стан після операції (31.07.2024) - правобічної тимпанопластики І тип з приводу вибухової травми (22.08.2022), акубаротравми з пошкодженням правої барабанної перетинки у вигляді сухої стійкої перфорації праворуч, хронічної правобічної кондуктивної приглухуватості середнього ступеню порушення слуху при середній втраті слуху 35дБ праворуч (згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма легкого ступеня). Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. 
Матеріали справи містять копії медичних документів щодо проходження стаціонарного лікування позивачем у періоди: з 09.08.2024 до 15.08.2024, з 16.08.2024 до 14.01.2025, з 15.01.2025 до 23.01.2025. 
Згідно з копією свідоцтва про хворобу №69 від 30.03.2025, затвердженого НОМЕР_4 РВЛК, ОСОБА_1 непридатний до військової служби на підставі статті 39-а графи ІІ Розкладу хвороб.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2025 №643 ОСОБА_1 , звільненого на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.08.2025 №213-рс у відставку відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби), вважати таким, що справи та посаду здав 01.08.2025; з 01.08.2025 виключено зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 02.08.2025.
Вважаючи бездіяльність відповідача не нарахування та невиплати позивачу окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20 100,00 грн за період з 18.08.2023 до 01.08.2025 протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Пунктом 8 зазначеної постанови установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.
Згідно з абзацом 8 пункту 1-1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень. 
Як зазначено вище, 21.08.2022 позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується копією довідки ВЧ НОМЕР_1 від 17.10.2022 №10128.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.09.2022 №246 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини з 16.09.2022, у зв`язку з лікуванням.
Матеріали справи містять копії медичних документів, що підтверджують проходження позивачем стаціонарного лікування у періоди: з 02.09.2022 до 26.09.2022, з 12.10.2022 до 04.02.2023, з 05.02.2023 до 16.05.2023.
Після зазначеного лікування, відповідно до довідки ВЛК ВЧ НОМЕР_3 від 16.05.2023 №1712, позивач 16.05.2023 пройшов медичний огляд. За результатами огляду встановлено діагноз: стан після перенесених ТІА від 05.02.2023, повторні гіпертонічні кризи, виражений астенічний стан із виходом у нестійку компенсацію. ВЛК дійшла висновку, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 44 графи ІІ Розкладу хвороб позивач потребував відпустки за станом здоров`я тривалістю 30 календарних днів.
Також матеріали справи містять копії медичних документів щодо проходження позивачем стаціонарного лікування у періоди: з 13.06.2023 до 20.12.2023, з 20.12.2023 до 15.07.2024, з 16.07.2024 до 30.07.2024, з 01.08.2024 до 09.08.2024.
У подальшому позивач пройшов медичний огляд ВЛК. Згідно з довідкою ВЛК ВЧ НОМЕР_3 від 08.08.2024 №1051, встановлено діагноз: стан після операції (31.07.2024) — правобічної тимпанопластики І типу з приводу вибухової травми від 22.08.2022, акубаротравми з пошкодженням правої барабанної перетинки у вигляді сухої стійкої перфорації, хронічної правобічної кондуктивної приглухуватості середнього ступеня (втрата слуху 35 дБ праворуч). Відповідно до наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травму віднесено до легкого ступеня. ВЛК встановила, що травма пов`язана із захистом Батьківщини.
Крім того, матеріали справи містять копії медичних документів щодо проходження стаціонарного лікування у періоди: з 09.08.2024 до 15.08.2024, з 16.08.2024 до 14.01.2025, з 15.01.2025 до 23.01.2025.
Згідно з копією свідоцтва про хворобу №69 від 30.03.2025, затвердженого НОМЕР_4 РВЛК, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби на підставі статті 39-а графи ІІ Розкладу хвороб.
У зазначеному свідоцтві міститься інформація, що наслідки вибухової травми (21.08.2022), закритої черепно-мозкової травми, акубаротравми з пошкодженням правої барабанної перетинки, струсу головного мозку у вигляді церебрастенічного, вестибуло-атактичного синдромів, помірних когнітивних розладів, хронічної правобічної кондуктивної приглухуватості легкого ступеню порушення слуху, лікований оперативно 31.07.2024 - мірингопластика праворуч) при середній втраті слуху 31 Дб на праве вухо. Згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма легкого ступеню). Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2025 №643 встановлено, що ОСОБА_1 , звільнений у відставку на підставі наказу командира цієї ж військової частини від 01.08.2025 №213-рс відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я — на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби), вважається таким, що здав справи та посаду 01.08.2025; з цієї ж дати його виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, а з 02.08.2025 — з котлового забезпечення.
Отже, у спірний період (18.08.2023-01.08.2025) позивач перебував у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 .
Також, копією свідоцтва про хворобу №69 від 30.03.2025 підтверджується, що на підставі статті 39-а графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби.
Норми Постанови, зокрема, абзацу 8 пункту 1-1, не ставлять право військовослужбовця на отримання додаткової винагороди у розмірі 20 100 грн у залежність від ступеня тяжкості отриманого поранення (травми, контузії, каліцтва). 
Визначальними юридичними фактами для виникнення такого права є: отримання поранення (травми), пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування військовослужбовця на лікуванні або у статусі, зумовленому лікуванням, зокрема, у розпорядженні командира військової частини. 
Отже, у даному випадку ключове значення має те, що позивач: перебував у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку з лікуванням внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та за результатами медичного огляду визнаний непридатним до військової служби. 
За таких обставин, відсутні правові підстави пов`язувати або обмежувати право позивача на отримання додаткової винагороди розміром 20 100,00 грн із ступенем тяжкості отриманого поранення, оскільки така умова прямо не передбачена чинним законодавством.
Оскільки позивач у зв`язку з пораненням, отриманим під час виконання обов`язків із захисту Батьківщини, визнаний непридатним до військової служби та перебував у розпорядженні понад два місяці, у тому числі в спірний у цій справі період – з 18.08.2023 до 01.08.2025, він має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 20 100,00 грн, передбаченої абзацом 8 пункту 1-1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Доказів нарахування і виплати такої винагороди до матеріалів справи не надано.
Щодо нарахування та виплати позивачу окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, суд зазначає, що з долученої до матеріалів позову копії довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що у спірний період (18.08.2023-01.08.2025) позивачу нараховувались та виплачувались такі складові грошового забезпечення як оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років.
За таких обставин, вимог в цій частині задоволенню не підлягають.
Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 18.08.2023 до 01.08.2025 додаткової винагороди у розмірі 20 100 гривень, передбачену пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 18.08.2023 до 01.08.2025 додаткову винагороду у розмірі 20 100 гривень, передбачену пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар