Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/1053/26 
Провадження № 2-др/644/56/26 
24.06.2026 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
(додаткове)

 
24 червня 2026 року м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді – Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання – Книшенко А.С.,
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова заяву представника позивача ОСОБА_1  – адвоката Таволжанського Миколи Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення додаткових витрат на дитину, 

ВСТАНОВИВ:

17.06.2026 за вх. № 25540 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Таволжанського Миколи Володимировича, який діє на підставі ордеру серії АС № 1173625 від 05.02.2026, надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, за яким позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги адвоката у сумі 10 000 грн 00 коп, з долученням доказів на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в порядку ст. 141 ЦПК України, та доказів направлення заяви з додатками відповідачу. 
Враховуючи зазначене, представник ОСОБА_1 - адвокат Таволжанський В.В., керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 17.06.2026 справа № 644/1053/26 передана на розгляд судді Паляничко Д.Г.
 
Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, заразом 24.06.2026 звернулися до суду через систему «Електронний суд» із заявою про проведення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та її представника – адвоката Таволжанського М.В.
 
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу ОСОБА_2  про виклик в судове засідання призначене на 24.06.2026 направлялася судом через систему «Електронний суд» до особистого кабінету  ОСОБА_2 ,про що свідчить довідка про доставку електронного документа, що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, заразом, 23.06.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про проведення розгляду справи у його відсутність.
Окрім зазначеного вище, 22.06.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від ОСОБА_2 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому просив суд відмовити в задоволенні заяви адвоката Таволжанського М.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. 
В обгрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначив, що у разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст.141 ЦПК України). У справі № 644/1053/26 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивачем заявлено дві позовні вимоги, з яких по одній - відмовлено у повному обсязі, а по іншій - задоволено у розмірі 46,35%. Відповідно до часткового задоволення позовних вимог судом розподілено і стягнення судового збору. Заявлений розмір про стягнення на правничу допомогу надану адвокатом позивачу у сумі 10 000,00 грн повинен бути пропорційним до розміру задоволених судом позовних вимог по рішенню суду, відповідно на користь позивача з відповідача повинно ставитися питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2317,50 грн. Також відповідачем зазначено, що наданий договір про надання правничої допомоги від 23.05.2023 укладений між адвокатом Таволжанським М.В та ОСОБА_1 не містить строків надання правничої допомоги та і сам він укладений задовго до подачі ОСОБА_1 позову до суду 05.02.2026. Адвокатом Таволжанським М.В. на підтвердження оплати адвокатських послуг надано квитанцію від 26.01.2026 на суму 10 000,00 грн, де в обрахуванні розміру адвокатського гонорару згідно акту від 16.06.2026, що включає: консультація 1 год 2 000,00 грн; складання позову 2 год 4 000,00 грн; участь в судових засіданнях 2 год 4 000,00 грн. Надані представником позивачки докази на підтвердження надання правничої допомоги є на думку відповідача є неналежними та недопустимими, оскільки їх достовірність не підтверджена належними і допустимими доказами, а також вони викликають обґрунтовані сумніви щодо фактичного обсягу та змісту наданих послуг.
За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи те, що присутність сторін у судовому засідання не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги адвоката за відсутності сторін.
Судом досліджено заяву представника позивача, додані на підтвердження викладених у заяві обставин докази, проаналізовано матеріали цивільної справи, досліджено та оцінено докази як кожний окремо, так у їх сукупності та встановлено. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 11.06.2026 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 одноразово додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 20 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 493,61 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009.
Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № (далі за текстом – Закон № 5076-VI).
Статтями 26, 27 Закону № 5076-VI  передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та її представником – адвокатом Таволжанським М.В. рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 11.06.2026 у справі № 644/1053/26 отримано 12.06.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа через систему «Електронний суд» до особистого кабінету ОСОБА_1 та адвоката Таволжанського М.В.
З урахуванням зазначеного, строки визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, адвокатом Таволжанським М.В. на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у цивільній справі № 644/1053/26, яка надійшла на адресу суду 17.06.2026, пропущені не були. 
Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 регламентовано, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Суд бере до уваги, що між ОСОБА_1 та адвокатом Таволжанським Миколи Володимировичем укладено договір про надання правничої допомоги від 23.05.2023 (далі за текстом – Договір від 23.05.2023). 
З долученої платіжної інструкції від 26.01.2026 вбачається, що Токар К.О. сплатила ОСОБА_4 адвокатські послуги у сумі 10 000,00 грн.
З акту про надання правової допомоги від 16.06.2026, відповідно Договору про надання правової допомоги б/н від 23.05.2023 вбачається, що усна консультація щодо підстав, вимог та предмету позову щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, складання позовної заяви у справі щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, участь у судових засіданнях у справі щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини загалом вартує 10 000,00 грн. 
Суд зауважує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України), що узгоджується з висвітленою правовою позицією у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, у якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: «40. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства».
З урахуванням складності та категорії справи (стягнення додаткових витрат на дитину), обсягу доказів, складання позовної заяви не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу, оскільки причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів відповідача, крім іншого, суд бере також до уваги, що усна консультація щодо підстав, вимог та предмету позову щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини охоплюються послугою зі складання позовної заяви, окрім іншого, суд звертає увагу, що участь адвоката у другому судовому засіданні обумовлена саме його ініціативою відкладення розгляду справи, з метою виклику позивачки у судове засідання для надання пояснень, оскільки її представник не зміг надати суду пояснень щодо обгрунтування позовних вимог, тому суд дійшов висновку, виходячи з принципу пропорційності, що сума, яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом.
Суд бере до уваги заперечення відповідача проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, що мотивоване завищенням розміру гонорару, заразом враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, пропорційність задоволених позовних вимог, зокрема, що одну вимогу позивачки задоволено частково, а в іншій відмовлено у повному обсязі, зокрема вимогу заявлену у сумі стягнення 43 151,25 грн, що становить 100 %, задоволено у сумі 20 000,00 грн, що становить 46,35%. 
Суд дійшов обґрунтованого висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України), що узгоджується з позицією викладеної у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 (справа № 922/445/19).
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача розміру витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позову, а саме у сумі: 2 317,50 грн (10 000 грн / 2 (дві позовні вимоги) = 5 000,00 грн за кожну з позовних вимог, оскільки в одній позовні вимозі відмовлено повністю, то витрати на правничу допомогу стягуються пропорційно задоволенню другої позовної вимоги: (5 000*46,35)/100=2 317,50 грн).
Суд зауважує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, що відповідає висновкам викладених у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23.05.2022 у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16.11.2022 у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
З урахуванням наведено, враховуючи клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, враховуючи положення статті 137 ЦПК України та принцип змагальності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу надану ОСОБА_1 адвокатом Таволжанським М.В., на підставі ордеру серії АС № 1173625 від 05.02.2026, протягом розгляду справи судом першої інстанції у сумі 2 317,50 грн. 
Отже, на підставі викладеного вище, керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ: 

Заяву представника ОСОБА_1  – адвоката Таволжанського Миколи Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення додаткових витрат на дитину, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  судові витрати за надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги у сумі 2 317 (дві тисячі триста сімнадцять) грн 50 коп. 
Додаткове рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя   Д.Г. Паляничко