Справа № 139/206/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого - судді Коломійцевої В.І.
з участю секретаря судового засідання Кагляк С.А., 

розглянувши в селищі Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 червня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір №2036678 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 4 800,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становила 1,9 % на день.
У зв`язку з неможливістю виконати зобов`язання за договором у повному обсязі та у встановлений строк відповідач 18 липня 2021 року ініціювала продовження строку користування кредитом шляхом укладення додаткового договору, відповідно до якого строк користування кредитом було продовжено на 30 днів - до 18 серпня 2021 року.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та перерахувало грошові кошти на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , зазначену останньою під час оформлення кредиту.
Водночас відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, допустила істотне порушення умов договору, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість.
08.02.2022 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») уклали договір факторингу №1-08022022, останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним договором у розмірі 15 744,00 грн, з яких: 4800,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 10944,00 грн - заборгованість по відсотках.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 і надалі продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитними договорами, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на дату подачі позову складає 15 744,00 грн та судові витрати.
Ухвалою від 08.04.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи було вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
Ухвалою від 22.04.2026 року через повернення до суду поштового повідомлення, яке направлялось відповідачеві - без вручення, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні із викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 20.05.2026 року.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданому разом із позовною заявою клопотанні просив проводити розгляд даної справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_1 також у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 07.05.2026 року подала відзив на позовну заяву (а.с.23-28), у якому не заперечила факту укладання кредитного договору №2036678 від 17.06.2021 та отримання грошових коштів. Вказала, що на даний час перебуває в складному матеріальному становищі, самостійно виховує та утримує двох малолітніх дітей, має обмежений дохід, який в повному обсязі йде на забезпечення базових потреб її дітей. Просила суд врахувати дані обставини при винесенні рішення та зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій, пені та процентів, а також надати можливість сплачувати заборгованість частинами кожного місяця, тобто розстрочити виконання рішення суду. 
Крім того, 20.05.2026 року на адресу суду електронною поштою надійшла заява відповідачки, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, посилаючись на неможливість прибути в судове засідання з поважних причин, а саме перебування на значній відстані від суду, та необхідність догляду за малолітніми дітьми; до заяви додано копії свідоцтв про народження дітей (а.с.29-31) 
Позивач відповідь на відзив не подав.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що 17 червня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2036678 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 кредитного договору товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 4 800,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Строк кредиту становив 30 днів та був продовжений додатковим договором від 18.07.2021 до 18.08.2021. Договором також передбачено можливість пролонгації та автопролонгації строку кредиту відповідно до пунктів 4.1 – 4.3 договору, при цьому загальний строк користування кредитом з урахуванням пролонгацій не міг перевищувати 120 календарних днів.
Згідно з пунктами 1.4, 1.4.1, 1.4.2 договору тип процентної ставки є фіксованим. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % на день та застосовується в межах строку кредиту, визначеного пунктом 1.3 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, а також у межах нового строку кредиту у разі пролонгації за ініціативою позичальника відповідно до пункту 4.1 договору. Знижена процентна ставка становить 0,86 % на день.
Пунктом 1.5 договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 24 079,41 % річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою — 7 536,00 грн (пункт 1.6.1 договору).
Даний договір, додатковий договір та додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2036678 від 17.06.2021, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписані електронним підписом із використанням одноразових ідентифікаторів C870, Р723.
На виконання умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало позичальнику грошові кошти у сумі 4 800,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 25069-0403 від 04.03.2024.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2036678 від 17.06.2021 станом на 08.02.2022 заборгованість ОСОБА_1 становила 15 744,00 грн, з яких: 4 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 944,00 грн - заборгованість за процентами. Проценти за користування кредитом нараховані позивачем у межах 120 календарних днів відповідно до умов договору.
08 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині - ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору право вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор набув право вимоги та зобов`язався сплатити первісному кредитору грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, у порядку та строки, визначені цим договором.
Відповідно до додатка № 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2036678 становить 15 744,00 грн.
Також судом установлено, що відповідно до копії рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024 товариство змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Як вбачається з матеріалів справи, договір №2036678 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 червня 2021 року та Додатковий договір до нього від 18 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено з дотриманням вимог ч.1 ст.638 ЦК України, оскільки сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Договори укладені в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам чинного законодавства України.
Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 2036678 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 червня 2021 року.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість відповідача становить 15 744,00 грн, з яких: 4 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 944,00 грн - заборгованість за процентами. При цьому враховано часткове погашення заборгованості 18.07.2021 у розмірі 1 231,20 грн.
Даний розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався. 
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, що тягне настання правових наслідків, встановлених договором або законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Оцінивши подані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, оскільки не здійснила своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати нарахованих платежів відповідно до умов договору.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за договором № 2036678 від 17.06.2021 у розмірі 15 744,00 грн.
Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо необхідності зменшення розміру нарахованих процентів у зв`язку зі складним матеріальним становищем, самостійним вихованням двох малолітніх дітей та обмеженим доходом, судом до уваги не приймаються, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та умовах укладеного між сторонами кредитного договору. Нараховані проценти є платою за користування кредитними коштами, передбаченою умовами договору, факт укладення якого відповідачем не заперечувався, при цьому штрафні санкції (штраф, пеня) позивачем не заявлялися та не нараховувалися.
Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.
Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення суду зазначається, зокрема, про відстрочення або розстрочення виконання рішення у разі його надання.
Згідно зі статтею 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, відстрочити або розстрочити його виконання.
Відповідно до статті 435 ЦПК України підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють його виконання або роблять його неможливим. При вирішенні питання суд враховує ступінь вини відповідача, його майновий стан, а також інші істотні обставини. Розстрочка та відстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. 
Оцінивши подане клопотання, суд враховує розмір заборгованості, що становить 15 744,00 грн, матеріальне становище відповідача, зокрема те, що вона самостійно утримує двох малолітніх дітей ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також обмежений дохід у зв`язку з частковою зайнятістю та здійсненням догляду за дітьми. Також суд бере до уваги відсутність заперечень з боку представника позивача щодо розстрочення виконання рішення.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення строком на дванадцять місяців шляхом сплати заборгованості рівними щомісячними платежами, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.6, 204, 536, 625-627, 629, 638-642, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст.2, 10, 12, 13, 81, 89,141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» загальну суму заборгованості за договором №2036678 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.06.2021 року у розмірі 15 744,00 (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок чотири) гривні.
Розстрочити виконання рішення суду на строк 12 (дванадцять) місяців, з дня набрання рішенням законної сили, шляхом сплати ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» суми заборгованості в розмірі 15744 грн 00 коп рівними платежами по 1312,00 грн щомісячно.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 2662 гривні 40 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд.8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя: