Справа № 548/1805/25
Провадження № 2/548/2/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/повний текст/

03.06.2026 року м. Хорол 
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Коновод О.В.
за участю : секретаря судового засідання -Матвієнко О.А.
представника позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним адвоката Юськової М.С.
представника відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним адвоката Винниченко Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хорол у порядку загального провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності, визнання права власності за позивачем та стягнення компенсації за частку майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном
встановив:
Позивачка 06.08.2025 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить - припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна, квартиру загальною площею 52,3 кв., житловою площею 39,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663;
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на квартиру загальною площею 52,3 кв., житловою площею 39,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663.
Як видно з позовної заяви, 12 серпня 2016 року між позивачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований Хорольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Юстиції в Полтавській області, актовий запис № 62.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У 2019 році у Позивачки з Відповідачем виникли непорозуміння та суперечності, і як наслідок чого в 2023 році остаточно втратили всі фізичні та духовні зв?язки, спільне проживання виявилося неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків.
Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 21.08.2023 року шлюб між Позивачкою та Відповідачем - розірвано (справа N? 548/999/23).
Виконавчим комітетом Хорольської міської ради на підставі заяви Позивачки,
Відповідача визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та 29.09.2023 року знято із зареєстрованого місця проживання за вказаною адресою.
Відповідач із вересня 2023 року не проживає із Позивачкою та їх спільною донькою. Зазначене підтверджується довідкою про склад сім?ї виконавчого комітету Хорольської міської ради, поясненнями свідків, довідкою ОСББ.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.08.2015 року Позивачка придбала квартиру, загальною площею 52.3 кв.м, житловою площею 39.2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 455262853248, номер об?єкта в РПВН: 8326314, номер відомостей про речове право: 10712663. Загальна вартість вказаного майна на період купівлі-продажу становить 254 654, 00 гривень.
Після розірвання шлюбу у Відповідача виник спір щодо володіння, користування та розпорядженням квартирою придбаною до реєстрації шлюбу за власні кошти Позивачки.
25 жовтня 2023 року Відповідач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу, визнання об?єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю та його поділ.
27.01.2025 року рішенням Хорольського районного суду Полтавської області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання чоловіка та, жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу, визнання об?єкта нерухомого майна Спільною сумісною власністю та його поділ, задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку поділу спільного сумісного майна, право власності на 1/2 частку об?єкта
нерухомого майна, квартиру загальною площею 52,3 кв., житловою площею 39,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 455262853248, номер об?єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663.
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку поділу спільного сумісного майна, право власності на 1/2 частку об?єкта нерухомого майна, квартиру загальною площею 52,3 кв., житловою площею 39,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 455262853248, номер об?єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663. 
Після розірвання шлюбу, з 2023 року, Позивачка разом з спільною дитиною Відповідача фактично проживає у вказаній квартирі, утримує її за власний рахунок, здійснює необхідний догляд та ремонт, несе всі витрати, пов?язані з утриманням житла, сплачує комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. чоловіком, який проживає разом з нею у вищезазначеній квартирі, утримує доньку Позивачки від першого шлюбу, забезпечує родину всім необхідним, сплачує ремонтні роботи, купує меблі та техніку у квартиру. Протягом останнього року стан квартири значно покращився.
Відповідач більше 2 років фактично не користується квартирою, проживає в іншому місці, доступу до квартири не потребує, ключів не має.
Між Позивачкою та Відповідачем існує конфлікт, що унеможливлює спільне користування квартирою. Крім того, спільна дитина має постійне місце проживання саме з Позивачкою у новій родині.
Позивачка, після рішення суду щодо визнання об?єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, неодноразово пропонувала Відповідачу отримати грошову компенсацію за його частку, яка становить 1/2 вартості квартири.
Вартість квартири за ринковими цінами - 381621,51 грн, що підтверджується Довідкою про оціночну вартість об?єкта нерухомості від 17.07.2025 року. Сума компенсації становить: 190810,76 грн. Однак Відповідач категорично заперечує, відмовляється від компенсації та вимагає вселення в квартиру, що є неможливим та порушує інтереси дитини.
Протягом останніх місяців Позивач телефонує з погрозами вселення в квартиру, говорить, що викине речі Позивачки, та зіпсує її майно. У час, коли цивільний чоловік Позивачки на роботі, приходить до квартири, намагається пошкодити вхідні двері та ввійти в житлове приміщення, виражається нецензурною лексикою, та ображає. Життя у квартирі стало неможливим, постійні візити колишнього з погрозами завдають значного стресу донці Позивачки та їй самій.
Відповідач більше двох років не проживав у квартирі, має постійне місце проживання, де зараз мешкає і в разі припинення права сумісної власності він не залишається без житла. Спірна квартира є неподільним об?єктом, так як виділити в натурі по 1/2 частки квартири неможливо. Припинення права власності на 1/2 частки квартири з виплатою Відповідачу грошової компенсації за цю частку не завдасть істотної шкоди його інтересам. Спірна квартира є єдиним житлом Позивачки та її дитини. У зв?язку з цим спільне володіння квартирою є таким, що втратило практичний сенс, та не відповідає принципам добросовісності, справедливості, що прямо суперечить чинному законодавству.
25.08.2025 року до справи надійшла зустрічна позовна заява за підписом ОСОБА_2 , згідно з вимогами якої сторона позивача за зустрічним позовом просить вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , до трикімнатної квартири загальною площею 52, 3 кв.м., житловою площею 39, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер відомостей про речове право: 60398708. За змістом зустрічної позовної заяви вбачається, що згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27.01.2025 року у справі №548/2517/23, яке набрало законної сили 22.05.2025 року, визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку поділу спільного сумісного майна, право власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна - трикімнатну квартиру загальною площею 52, 3 кв.м., житловою площею 39, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку поділу спільного сумісного майна, право власності на частку об`єкта нерухомого майна - трикімнатну квартиру загальною площею 52, 3 кв.м. житловою площею 39, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер: 432208656, дата формування: 20.06.2025 року, сформованого Штомпель Оленою Іванівною, виконавчий комітет Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, тип об`єкта: квартира, 3 кімнатна, об`єкт житлової нерухомості, опис об`єкта: загальна площа 52, 3 кв.м., житлова площа 39, 2 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 , номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 60398708, тип речового права: право власності, дата державної реєстрації 18.06.2025, державний реєстратор: Штомпель Олена Іванівна, виконавчий комітет Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 79533795, документи, подані для державної реєстрації: рішення суду, серія та номер: справа №548/2517/23, провадження №2/548/10/25, виданий 27.01.2025, видавник: Хорольський районний суд Полтавської області. Вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки: , власники: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Таким чином, законним та обґрунтованим способом усунення співвласнику ОСОБА_2 перешкод у користуванні майном - спірною квартирою є вселення його до цієї квартири, оскільки відповідач ОСОБА_1 перешкоджала йому у користуванні та розпорядженні житлом, що свідчить про порушення його прав як співвласника цього майна.
Позивачем ОСОБА_1 , усупереч вимогам ст.ст. 76,81, 89, не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу в обгрунтування своїх позовних вимог за первісним позовом, зокрема, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Так, частка відповідача ОСОБА_2 як співвласника у спірній трикімнатній квартирі є рівною частці позивача та іншого співвласника ОСОБА_1 та становить 1/2. 
Відповідач ОСОБА_2 не має у власності іншого житла та вимушений тимчасово проживати у помешканні своїх батьків по АДРЕСА_3 , тому припинення його права власності на 1/2 частку спірної квартири завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника, тобто приведе до протизаконної втрати житла.
Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 07.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільні справі (а.с.54-55).
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 10.09.2025 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності, визнання права власності за позивачем та стягнення компенсації за частку майна прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності, визнання права власності за позивачем та стягнення компенсації за частку майна (а.с.129-130,131-132).
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 18.11.2025 року доручено судовому експерту Авдєєвій Ніні Миколаївні (Свідоцтво 284 від 30 червня 2000 року) провести судово оціночно-будівельну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.175-176,177-179).
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 05.02.2026 року поновлено провадження у справі (а.с.196).
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 10.03.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с. 203, 204-205).
Позивачка та представник позивачки за первісним позовом адвокат Юськова М.С. в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні. 
Відповідач та представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1 не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, вимоги зустрічного позову підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. 
Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК Українивизначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що сторони з 16 серпня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 21.08.2023 року, рішення набрало чинності 21.09.2023 року (а.с14-18).
Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.08.2015 року Позивачка придбала квартиру, загальною площею 52.3 кв.м, житловою площею 39.2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 455262853248, номер об?єкта в РПВН: 8326314, номер відомостей про речове право: 10712663. Загальна вартість вказаного майна на період купівлі-продажу становить 254 654, 00 гривень. (а.с.21).
Згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27.01.2025 року у справі №548/2517/23, яке набрало законної сили 22.05.2025 року, визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку поділу спільного сумісного майна, право власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна - трикімнатну квартиру загальною площею 52, 3 кв.м., житловою площею 39, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку поділу спільного сумісного майна, право власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна - трикімнатну квартиру загальною площею 52, 3 кв.м. житловою площею 39, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер: 432208656, дата формування: 20.06.2025 року, сформованого Штомпель Оленою Іванівною, виконавчий комітет Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, тип об`єкта: квартира, 3 кімнатна, об`єкт житлової нерухомості, опис об`єкта: загальна площа 52, 3 кв.м., житлова площа 39, 2 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 , номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 60398708, тип речового права: право власності, дата державної реєстрації 18.06.2025, державний реєстратор: Штомпель Олена Іванівна, виконавчий комітет Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 79533795, документи, подані для державної реєстрації: рішення суду, серія та номер: справа №548/2517/23, провадження №2/548/10/25, виданий 27.01.2025, видавник: Хорольський районний суд Полтавської області. Вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки: , власники: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
У частині першій статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 на підставі статті 365 ЦК України просила припинити право власності ОСОБА_2 посилаючись на наявність передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 365 ЦК України підстав припинення права власності, вказує на те, що між Позивачкою та Відповідачем існує конфлікт, що унеможливлює спільне користування квартирою. Крім того, спільна дитина має постійне місце проживання саме з Позивачкою у новій родині. Однак Відповідач категорично заперечує, відмовляється від компенсації та вимагає вселення в квартиру, що є неможливим та порушує інтереси дитини. У зв`язку з чим спільне володіння та користування квартирою є неможливим. Припинення права на частку не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_2 . 
При цьому, як вбачається з матеріалів справи між сторонами неприязні відносини у зв`язку з численними судовими спорами пов`язаними з розподілу спільного майна, що підтверджується рішеннями Хорольського районного суду Полтавської області від 27.01.2025 року по справі №548/2517/23 за позовом ОСОБА_2 , представник позивача Винниченко Лариса Павлівна, до ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю та його поділ.
Що стосується істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням його права на частку квартири, суд приходить до наступного висновку.
Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27.01.2025 року по справі №548/2517/23 (а.с.25-30,70-80) встановлено, що "з початку серпня 2014 року він та відповідачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище '' ОСОБА_1 '') почали зустрічатися, а з 02 жовтня 2014 року стали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство у АДРЕСА_4 , яку винаймали у ОСОБА_7 до початку серпня 2015 року.Проживаючи однією сім`єю, ведучи спільне господарство та маючи спільний бюджет, вони з відповідачкою ОСОБА_1 мали намір придбати у спільну власність житло, а саме квартиру в місті Хорол Полтавської області.На початку серпня 2015 року по оголошенню вони знайшли об`яву про продаж квартири АДРЕСА_5 і зателефонували, щоб оглянути квартиру, після чого досягнули із співвласниками згоди про вартість вказаної квартири, усіх умов договору купівлі-продажу. За квартиру вони заплатили 254000 грн без врахування послуг нотаріуса і податків. Половину грошей на квартиру дала мати відповідачки, половина належала позивачу.07.08.2015приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Березою Д.В. було зареєстровано договір купівлі-продажу, серія та номер: 722, об`єкта житлової нерухомості - трикімнатної квартири загальною площею 52, 3 кв.м, житловою площею 39, 2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 455262853248, номер об`єкта в РПВН: 8326314, номер відомостей про речове право: 10712663, власник: ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 . Проводити реєстрацію квартири на відповідачку вирішили у зв`язку з тим, що позивач був зайнятий на роботі.
Після придбання квартири він невідкладно став робити в ній ремонт і згодом вони з відповідачкою переїхали туди жити.12 серпня 2016 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який було зареєстровано Хорольським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 62.Від даного шлюбу в них народилася дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що доводиться копією свідоцтва про її народження Серія НОМЕР_3 .
Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 21.08.2023 вищевказаний шлюб розірвано.
З повідомлення Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 04.10.2023 № 02-22/4389 він дізнався, що 28.09.2023 його, знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою власника житла.
Вказує, що в період сумісного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, починаючи з 02 жовтня 2014 року по 12 серпня 2016 року, на спільні кошти ним з відповідачкою було придбано нерухоме майно, яке було зареєстроване на відповідачку, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 52, 3 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 455262853248, номер об`єкта в РПВН: 8326314, номер відомостей про речове право: 10712663, власник: ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 ".
Позивачка ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду грошові кошти в якості вартості частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 466500.00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №81497813-2 від 16.04.2026 року (а.с.223).
Однак, як роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 за №15), в пункті 12, «в ході вирішення питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. При цьому, під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості».
Відповідач заперечував щодо вартості частки квартири, посилаючись на те, що її вартість на час розгляду справи інша. 
Таким чином, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведено неможливості володіння і користування спірним майном (квартирою) разом з відповідачем, а також, що вартість частки квартири внесена нею на депозитний рахунок суду є дійсною вартістю квартири, і виплата відповідачу компенсації в такому розмірі не завдасть відповідачу істотної шкоди.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності, визнання права власності за позивачем та стягнення компенсації за частку майна .
Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 , суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції Українинаголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно із ч. 1ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно дост. 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК Українипередбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Вимогамист. 321 ЦК Українипередбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27.01.2025 року у справі №548/2517/23, яке набрало законної сили 22.05.2025 року, визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку поділу спільного сумісного майна, право власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна - трикімнатну квартиру загальною площею 52, 3 кв.м., житловою площею 39, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку поділу спільного сумісного майна, право власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна - трикімнатну квартиру загальною площею 52, 3 кв.м. житловою площею 39, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер об`єкта в РПВН 8326314, номер відомостей про речове право 10712663.
Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Заперечення співвласника щодо задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном або заперечення щодо вселення співвласника та відсутність можливості у власника самостійно без звернення до співвласників реалізувати свої права (відсутність ключів від будинку тощо) за відсутності вільного доступу до належного йому майна є підставою вважати, що інший співвласник чинить перешкоди у користуванні належною позивачу власністю. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2023 року у справі № 397/355/22 (провадження № 61-12938св23).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 в користуванні спільним майном квартирою, тому вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення у квартиру, підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Виходячи з положень ч.1 ст. 4 ЦПК України вимоги в подальшому не чинити перешкод у користуванні частиною квартири не підлягають задоволенню.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності, визнання права власності за позивачем та стягнення компенсації за частку майна не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном підлягає задоволенню в частині усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення у квартиру.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи викладене, вимоги первісного позову свого підтвердження під час судового розгляду не знайшли.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Створення перешкод ОСОБА_2 , як співвласнику спірної квартириу у користуванні та володінні власністю не заперечувалось відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка підтвердила, що не допускає колишнього чоловіка ОСОБА_2 не дивлячись на те, що він є її співвласником.
Оскільки співвласник майна має право володіти, користуватися та розпоряджатися приналежним йому майном, а ОСОБА_2 , позбавлений такого права в повній мірі через перешкоди, які їй у цьому чинить інший співвласник квартири,його вимоги щодо вселення є законними та обґрунтованими.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1,ч.2ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову -на відповідача;2) у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидвісторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що у задоволенні первісного позову судом відмовлено, судові витрати покладаються на позивачку. Також, враховуючи, що зустрічний позов задоволено судом, у зв`язку із чим з відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 , на користь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Керуючись Відповідно до ст.ст.317, 319, 321, 373, 376, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 211, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,суд,-
у х в а л и в:
У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_1 ) , представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним: адвокат Юськова Марина Сергіївна ( свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3190 видане радою адвокатів Полтавської області від 05 листопада 2019 року, юридична адреса: 37800, м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 42, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ), представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним адвокат: Винниченко Лариса Павлівна ( адреса: м. Хорол, вул. Незалежності, 41 Лубенського району Полтавської області ) про припинення спільної сумісної власності, визнання права власності за позивачем та стягнення компенсації за частку майна - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні майном -задовольнити.
Вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , до трикімнатної квартири загальною площею 52, 3 кв.м., житловою площею 39, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 455262853248, номер відомостей про речове право: 60398708.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 26.06.2026 р.

Суддя: О.В. Коновод