ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 квітня 2026 року	Справа №160/35799/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (ЄДРПОУ 26303264, 65039, вулиця Канатна, 134, м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:

17 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, у якій просить: 
- визнати протиправними дії Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо неналежного розгляду запиту Позивача на отримання публічної інформації від 23.11.2025 та щодо неправомірної відмови у наданні інформації, оформленої листом № 049048 від 26.11.2025; 
- Зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради надати Позивачу повну інформацію, запитувану у запиті від 23.11.2025, а саме відомості про те:
1.чи була здійснена візуальна ідентифікація дитини представником органу опіки під час канікулярних дій 20.11.2025;
2.чи було встановлено факт можливого психологічного тиску на дитину;
3.чи встановлено причини відмови дитини від спілкування;
4.яка офіційна позиція служби у справах дітей щодо поведінки дитини та дій її батьків у ситуації;
- визнати протиправною бездіяльність Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, яка полягає у формальному розгляді скарги Позивача від 23.11.2025, невжитті заходів перевірки викладених у ній фактів та ненаданні вмотивованої відповіді (лист-відповідь № 049079 від 11.12.2025);
- зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради (як орган опіки та піклування) повторно розглянути скаргу Позивача від 23.11.2025, здійснити належну та всебічну перевірку дій (бездіяльності) представника органу опіки Гарплюка А.А. під час канікулярних дій 20.11.2025, з урахуванням наданих Позивачем під час звернення доказів, та прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду скарги, про що письмово повідомити Позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що реалізує право на спілкування з малолітньою онукою на підставі судового рішення, що знаходиться на примусовому виконанні у виконавчій службі. Проте посадова особа відповідача обмежується формальною фіксацією відмовити дитини від спілкування. У зв`язку з чим позивач звернулась до відповідача 23.11.2025 року з офіційним зверненням. Відповідач не надав відповідь на порушенні у зверненні питання, тому позивач звернулась до суду за захистом порушеного права. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 29 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі №160/35799/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 звернулась 23.11.2025 року до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із запитом на отримання публічної інформації на підставі ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та ЗУ «Про звернення громадян», а саме просила надати відповіді на наступні питання:
1. Чи здійснював представник Відділу 20.11.2025 року візуальну ідентифікацію дитини? Якщо ні, то яким чином Представник пересвідчився, що у темній кімнаті перебувала саме її онука, а не інша особа? 
2. Чи пересвідчився представник Відділу у відсутності психологічного тиску на дитину з боку матері в момент, коли дитина ніби то відмовилась від спілкування (враховуючи відсутність відеозв`язку)? 
3. Чи представник Відділу, знаючи про відновлення електропостачання о 17:30 (згідно зграфіком по групі електропостачання боржниці 2.1), не ініціював продовження виконавчої дії в інтересах дитини, щоб забезпечити її право на спілкування?
4. Яка офіційна позиція Служби: чи вважається побачення таким, що відбулося, якщо відсутній візуальний контакт (відео), а боржник має технічні засоби (ЕсоFlow) для його забезпечення?
У відповіді від 26.11.2025 року № ЗПІ-108ел на скаргу ОСОБА_1 , відповідач повідомив наступне.
Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради розглянуто запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 23.11.2025 року (вх. ЗПІ-108ел від 24.11.2025 року) стосовно надання інформації про пропозицію органу опіки та піклування в межах ВП №76496993, та відмовлено у наданні запитуваної публічної інформації на підставі ст.19 Конституції України, п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у зв`язку з тим, що Приморська районна адміністрація Одеської міської ради не володіє і не зобов`язана відповідно до її компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, а також належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 Закону.
У відповіді від 11.12.2025 № К-3748ел на скаргу ОСОБА_1 , відповідач повідомив наступне.
У липні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Орган опіки і піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення годин спілкування. 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2023 року позов задоволено частково. Визначено такий спосіб участі дідуся ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_5 у формі зустрічей кожен перший і третій четвер місяця з 17:00 до 19:00 в присутності матері дитини ОСОБА_4 
Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист №335/7222/21 від 21.10.2024.
На примусовому виконанні Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) перебуває виконавчий лист № 335/7222/21 від 21.10.2024.
Постановою головного державного виконавця від 19.11.2025 року у межах виконавчого провадження залучено орган опіки та піклування для участі у виконавчих діях. 
20 листопада 2025 року відбулися виконавчі дії у межах виконавчого провадження шляхом забезпечення спілкування бабусі ОСОБА_1 з онукою через засоби відеозв`язку. Проте на час проведення виконавчих дій не було електропостачання у боржника у зв`язку зі стабілізаційними відключеннями у місті Одеса, про що було складено акт. Також дитини заявила про небажання спілкуватися з бабусею. 
У відповіді повідомлено позивачку про можливість встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а також про наступне. 
Зі свого боку Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в межах визначених повноажень, вживає усі можливі дії щодо сприяння виконання вказаного судового рішення та забезпечення найкращих інтересів дитини. 
Радою встановлено, що рішення/дії головного спеціаліста Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Гаврилюка А.А. здійснено в межах повноажень, визначени Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відповідними нормативними актами. Відсутні факти, що могли б свідчити про зловживання службовим становищем, перевищення повноважень, порушення етичних норм посадовцем органу місцевого самоврядування. Крім того, інформацію викладену у скарзі ОСОБА_1 було додатково співставлень з матеріалами наявними в розпорядженні, за результатами чого підстав для вжиття заходів реагування не виявлено. Зважаючи на викладене, підстав для притягнення вказаної посадової особи до дисциплінарної чи іншої відповідальності не встановлено. 
Позов обґрунтовано тим, що позивачка вважає дії органу опіки формальними, такими, що не забезпечують належного захисту прав малолітньої дитини та не відповідають фактичним обставинам виконавчих дій. Також, позивачка вважає що відповідь на поставлені нею питання не надані відповідачем у зв`язку з чим звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №393/96-ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону №393/96-ВР встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року N 2939-VI (далі Закон N 2939-VI ).
За визначенням частини 1 статті 1 Закону N 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 3 Закону N 2939-VI передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.
Згідно з пунктами 1 і 2 частини 1 статті 4 Закону N 2939-VIдоступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень і вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.
Відповідно до частини 2 статті 5 Закону N 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
За змістом частини 1 статті 19 Закону N 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. 
Згідно ізпунктом 1 частини першої статті 3 Закону N 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону N 2939-VI).
За містом пункту 6 частини першої статті 14 Закону N 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII(далі Закон № 2657) інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ це матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.
Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту (частини 1 і 2 статті 20 Закону N 2939-VI).
Отже, Законом N 2939-VI передбачений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на запит на публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, а у разі, якщо, така інформація збережена на матеріальному носії надати відповідний документ.
23.11.2025 позивачка звернулась до Приморської районної адміністрації із запитом, що стосувався обставин участі представника органу опіки у виконавчих діях щодо забезпечення спілкування з дитиною. Підставою звернення зазначені ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та ЗУ «Про звернення громадян».
Листом від 26.11.2025 №049048 відповідач відмовив у наданні інформації, пославшись на ст. 19 Конституції України, п.1 ч.1 ст.22 та ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», зазначивши, що запитувана інформація не перебуває у володінні органу або має обмежений доступ.
Також листом від 11.12.2025 №К-3748ел відповідач повідомив про розгляд скарги позивача, зазначивши, що дії посадової особи органу опіки вчинені в межах повноважень, порушень не встановлено, підстав для реагування немає.
Відповідно до статей 1, 5, 19, 20 Закону України Закон України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, крім випадків, прямо передбачених законом, а розпорядник інформації зобов`язаний надати її або обґрунтувати обмеження доступу.
Суд зазначає, що інформація, яка стосується виконання повноважень органу опіки та його участі у виконавчих діях, є публічною інформацією у розумінні закону, оскільки створюється та зберігається суб`єктом владних повноважень у зв`язку з виконанням ним функцій.
Посилання відповідача на відсутність у володінні інформації є необґрунтованим, оскільки відповідач не довів належними доказами, що така інформація не створювалась та не фіксувалась у будь-якій формі.
Згідно з вимогамистатті 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач такого обов`язку не виконав, доказів правомірності відмови не надав.
Щодо вимог про розгляд скарги суд зазначає, що відповідно до компетенції органу опіки, визначеної Сімейний кодекс України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», орган зобов`язаний забезпечити повний та всебічний розгляд звернень щодо захисту прав дитини.
Надані відповідачем листи містять загальні висновки без належного аналізу доводів заявниці та без перевірки всіх обставин, на які вона посилалась, що свідчить про формальний характер розгляду звернення.
Разом із тим суд враховує, що вимоги позивача щодо встановлення “позиції служби” або оцінки психологічного стану дитини виходять за межі обсягу інформації, яка може бути предметом адміністративного зобов`язання у межах Закону «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно достатті 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд зробив висновок про часткове задоволення позову. 
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» питання щодо розподілу витрат на сплату судового збору судом не розглядається. Інші судові витрати позивачем не заявлено.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (ЄДРПОУ 26303264, 65039, вулиця Канатна, 134, м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо відмови у наданні публічної інформації, оформленої листом від 26.11.2025 №049048. 
Визнати протиправною бездіяльність Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо неналежного розгляду звернення позивача від 23.11.2025. 
Зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради повторно розглянути звернення позивача від 23.11.2025 з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні, та вимог чинного законодавства і надати мотивовану відповідь. 
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук