29.06.2026 Справа № 756/2494/26

ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2494/26
1-кп/756/1222/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2026            місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя     ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання    ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві об`єднане кримінальне провадження (№12026105050000107 від 11.02.2026 та №12026105050000120 від 17.02.2026) за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , такого, що має середню освіту, військовослужбовця військової служби за контрактом, раніше судимого:
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 28.10.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки (справа №2605/11914/12). 15.10.2014 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання 09 місяців 08 днів;
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 10.03.2015 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 28.10.2013 до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць (справа №756/1885/15-к). 14.12.2018 звільненого по відбуттю строку покарання;
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки на підставі ст. 75 КК України (справа №756/6870/23);
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 18.10.2023 до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць (справа №756/812/24). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2025 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців та 28 (двадцять вісім) днів для проходження військової служби за контрактом (справа №357/9844/25); 
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.10.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 18.10.2023 до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць (справа №756/12194/24), 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурор      ОСОБА_4 , 
обвинувачений     ОСОБА_5 , 
в с т а н о в и в:
У невстановлений день, час та місці, але не пізніше 11.02.2026 о 14:30, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 за контрактом солдат ОСОБА_5 , всупереч вимогам статей 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно незаконно придбав кристалоподібну речовину, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку незаконно зберігав у зовнішній верхній кишені куртки з метою власного вживання без мети збуту. 11.02.2026 приблизно о 14:30 поблизу будинку №2в по вул. Л.Лук`яненка у місті Києві під час огляду працівники поліції виявили та вилучили у ОСОБА_5 з зовнішньої верхньої кишені куртки кристалоподібну речовину, а саме особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,771 г.
Відповідно до висновку експерта КНДЕКЦ від 16.02.2026 №СЕ-19/111-26/7066-НЗПРАП в наданій на дослідження речовині виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,720 г.
Крім того, у невстановлений день, час та місці, але не пізніше 17.02.2026 о 12:20, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 за контрактом солдат ОСОБА_5 , всупереч вимогам статей 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно незаконно придбав кристалоподібну речовину, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку незаконно зберігав у лівій кишені кофти з метою власного вживання без мети збуту. 17.02.2026 приблизно о 12:20 поблизу будинку №30 по вул. Героїв полку «Азов» у місті Києві під час огляду працівники поліції виявили та вилучили у ОСОБА_5 з у лівій кишені кофти кристалоподібну речовину, а саме особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,730 г.
Відповідно до висновку експерта КНДЕКЦ від 19.02.2026 №СЕ-19/111-26/8096-НЗПРАП в наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,730 г.
Згідно Списку №2 «Особливо небезпечні психотропних речовин, обіг яких заборонено» в Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1он) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні двох епізодів за ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю, щиро покаявся, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце та спосіб вчинення кожного епізоду кримінального протиправного діяння відповідно до висунутого обвинувачення й надав наступні показання.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що у лютому 2026 він двічі незаконно придбавав шляхом знахідки особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, яку кожного разу зберігав при собі для власного вживання без мети збуту до моменту його зупинки працівниками поліції, на запитання яких кожного разу він самостійно добровільно видавав психотропну речовину для огляду й вилучення. Висловивши самозасудження своїх дій, зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинені діяння, просив суд суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин вчинення кримінального проступку.
У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_5 винуватості у вчиненому, враховуючи те, що останній не оспорював обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши позиції учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, зокрема, відомостей про особу обвинуваченого, доказів на підтвердження процесуальних витрат та процесуальних рішень, що стосуються речових доказів у кримінальному провадженні, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши долучені письмові матеріали кримінального провадження, зокрема відомості про особу обвинуваченого, інші письмові документи, які мають істотне значення для прийняття рішення по суті обвинувачення, суд приходить до висновку, що за результатами судового розгляду повністю доведено винуватість ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України та кваліфікує дії останнього як «незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту».
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до сталої судової практики при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.
Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, характер, мотиви та обставини його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.
Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, винуватість у вчиненні двох епізодів за ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що, на переконання суду, свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.
Зважив суд і на дані про особу винного, котрий має місце реєстрації та постійне місце проживання, також має професійно-технічну освіту, офіційно непрацевлаштований, неодружений, дітей немає, інвалідності немає, за місцем проживання характеризується формально посередньо, з 15.07.2025 проходить військову службу за контрактом на посаді стрільця-помічника гранатометника 3 стрілецького спеціалізованого відділення 3 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону у військовій частині НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимий, за даними наявної документації на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.
Таким чином, враховуючи принципи й загальні засади призначення покарання, характер і спосіб вчинення кримінального проступку у сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого та відомостями про особу останнього, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах, суд приходить до висновку про призначення винному основного покарання у виді обмеження волі в межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 КК України в разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 71 КК України в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. 
Відповідно до правил складання покарань, передбачених підпунктом «б» пункту 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи зі співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Також відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий:
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 28.10.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки (справа № 2605/11914/12). 15.10.2014 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання 09 місяців 08 днів,
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 10.03.2015 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 28.10.2013 до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць (справа №756/1885/15-к). 14.12.2018 звільненого по відбуттю строку покарання;
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки на підставі ст. 75 КК України (справа №756/6870/23);
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2023, та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць (справа № 756/812/24). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2025 ОСОБА_5 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2024, на невідбутий строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців та 28 (двадцять вісім) днів для проходження військової служби за контрактом (справа № 357/9844/25);
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.10.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2023, та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць (справа № 756/12194/24). Цей вирок набрав законної сили 04.11.2024. Водночас, відповідно до матеріалів об`єднаного кримінального провадження на день ухвалення вироку суду в об`єднаному кримінальному провадженні вище згаданий вирок суду від 04.10.2024 не виконаний.
У цьому об`єднаному кримінальному провадженні обвинувачений вчинив два епізоди за ч. 1 ст. 309 КК України - 11.02.2026 та 17.02.2026.
Вищевказане свідчить про те, що обвинувачений, будучи особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання, а також особою, котра після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий кримінальний проступок за ч. 1 ст. 309 КК України.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, відомості про особу ОСОБА_5 , ставлення останнього до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому остаточного покарання за сукупністю вироків за правилами статей 71, 72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання за цим вироком (обмеження волі) в більш суворий (позбавлення волі) відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 72 КК України, та до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 27.09.2024 (справа № 756/812/24, провадження 1-кп/756/965/24), враховуючи ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2025 (справа № 357/9844/25, провадження 1-в/357/419/25), а також частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 04.10.2024 (справа № 756/12194/24, провадження 1-кп/756/1617/24). 
При цьому, суд приходить до висновку про призначення остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України суд не вбачає.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України, процесуальних витрат - ст. 124 КПК України.
Керуючись положеннями статей 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2024 та вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.10.2024 й остаточно призначити  ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.
Початок строку відбування  ОСОБА_7 покарання рахувати з моменту фактичного затримання, доставлення та поміщення до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «КИЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» чи іншої установи виконання покарань після набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного  ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення:
- з 11.02.2026 (момент фактичного затримання) по 11.02.2026 (звільнення з-під варти на підставі постанови дізнавача від 11.02.2026);
- з 17.02.2026 (момент фактичного затримання) по 17.02.2026 (звільнення з-під варти на підставі постанови дізнавача від 17.02.2026),
з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- психотропна речовина обіг якої заборонено, - PVP, загальною масою 0,771 г (постанова від 17.02.2026), та загальною масою 0,730 г (постанова від 23.02.2026), які передано на відповідальне зберігання до камери схову Оболонського УП ГУНП у м. Києві (квитанції №008014 та №008017 відповідно), - після набрання вироком законної сили знищити.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA098999980313040115000026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):
- 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. (висновок від 16.02.2026 №СЕ-19/111-26/7066-НЗПРАП);
- 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. (висновок від 19.02.2026 №СЕ-19/111-26/8096-НЗПРАП).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя           ОСОБА_1