ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 
м.Черкаси 

Справа № 712/12825/24		
Провадження № 22-ц/821/1063/26		
Категорія: 301030300 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Карпенко О.В.
суддів  Новікова О.М., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача : адвокат Манзар Тетяна Володимирівна
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манзар Тетяни Володимирівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2026 року (ухваленого під головуванням судді Чапліної Н.М. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення виготовлений 04 березня 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про виділ (поділ) частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про виділ (поділ) частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником 36/100 або 9/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на спадщину серія та номер 625 від 05.03.2024.
Інша частина зазначеного домоволодіння, а саме: - 17/100 частини належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , яка фактично успадкувала її після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- 47/300 частин належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 420 від 21.09.2016;
- 94/300 частин належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 416 від 21.09.2016.
Вказує, що він та ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки площею 0, 0294 га, кадастровий номер 7110136700:06:026:0041, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №347796.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками земельної ділянки площею 0, 0317 га кадастровий номер 7110136700:06:026:0056, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками 47/100 частини домоволодіння, яке має окремий вхід-вихід та розміщене на земельній ділянці кадастровий номер 7110136700:06:026:0056, тобто дана частина є окремою від частини його домоволодіння та ОСОБА_2 .
Відповідно до висновку експерта № 2908/24 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 29.08.2024 згідно розрахунку інвентаризаційної вартості частка ОСОБА_1 становить 67/100 частини від частки 53/100, тобто 36/100 або 9/25 від усього домоволодіння. Різниця між зареєстрованою часткою та часткою, що виділяється становить +23/800.
Згідно розрахунку інвентаризаційної вартості частка ОСОБА_2 становить 33/100 частин від частки 53/100 тобто 17/100 від усього домоволодіння. Різниця між зареєстрованою часткою та часткою, що виділяється становить -23/800.
Таким чином, порівнюючи вимоги нормативно-правових актів, чинних на території України в галузі будівництва, фактичне планування приміщень житлового будинку, на розгляд суду пропонується наступний варіант виділу в натурі 9/25 та 17/100 частин від частки 53/100 житлового будинку з прибудовами під літ. «А-1», «А-2», «а», «а1», «а2», «а3», загальною площею 133, 2 кв. м., житлова площа 74, 3 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, а саме: погріб літ. «Г», гараж літ. «Б», літня кухня лі. «В», сарай під літ. «в», сарай з оглядовою ямою під літ. «И», вбиральня під літ. «К», сарай під літ. «Д», ворота під №1 огорожа під № 2, водо колонка під № 3, водо колонка під № 4, хвіртка під №5, огорожа під № 6, ворота з хвірткою під № 7, яма вигрібна під № 8, яма вигрібна під №9, огорожа під № 10 замощення під літ. «І» що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з визначеним розміром компенсації (оціночна вартість домоволодіння згідно розрахунку у табл. 18 дослідницької частини по першому та другому питаннях становить 1 253 833,00 грн. Оскільки встановлено, що частка ОСОБА_1 більша за частку ОСОБА_2 на 23/800, то відповідно розмір компенсації ОСОБА_1 становить 36 047, 70 грн.
Частка ОСОБА_7 не змінилась 47/100 і відповідно до технічних характеристик може бути виділена в натурі.
Аналізуючи планувальні рішення приміщень житлового будинку з прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , порівнюючи їх з вимогами нормативно-правових актів, чинних в Україні в галузі будівництва, встановлено, що виділити в натурі 9/25 та 17/100 житлового будинку, господарських будівель та споруд вбачається за можливе у випадку варіанту добудови прибудови «а4» та встановлення додаткової перегородки у прибудові «а» (приміщення 1-2) з керамічної цегли у цеглини по висоті приміщення. Вказані перепланування житлового будинку дають можливість використовувати ізольовані частини автономно, забезпечені окремими входами та прилеглу земельну ділянку, як мінімум однокімнатні житлові квартири, які за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень площею, забезпеченістю інженерними обладнаннями тощо). Утворені в результаті поділу приміщення мають визначену мінімальну площу однокімнатної квартири згідно ДБН В.22-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», яка повинна становити 28,0 кв. м. та включає в себе: житлові кімнати та допоміжні приміщення: кухню, ванну кімнату (душову), туалет (або суміщений санвузол) а також передпокій комору та вбудовану шафу.
Перелік та кошторисна вартість загально будівельних робіт, проведення яких необхідно для забезпечення ізольованого користування частинами житлового будинку становлять:
- вартість ремонтно-будівельних робіт необхідних для добудови прибудови «а4» будинку АДРЕСА_1 становить 112 350,00 грн.
- вартість встановлення неармованої перегородки у прибудові «а» (приміщення 1-2) з керамічної цегли у цеглини по висоті приміщення будинку АДРЕСА_1 становить 7 188,00 грн.
Частка ОСОБА_1 (згідно плану поділу дод. 1 Співвласник 1) становить 9/25 і відповідно до технічних характеристик може бути виділена в натурі, а саме: «а» - житлова прибудова (приміщення 1-2(2), площею 7.1 кв. м.), «а1» - прибудова (приміщення 1-1, площею 9, 5 кв. м.), «а3» - прибудова (приміщення 1-5, площею 6,1 кв.м.). приміщення 1-6 площею 7,1 кв.м., «Б» - гараж, «№2» - огорожа, «№7» ворота з хвірткою (50%), «№9» - яма вигрібна.
Частка ОСОБА_2 (згідно плану поділу дод. 1 Співвласник 2) становить 17/100 і відповідно до технічних характеристик може бути виділена в натурі, а саме: «А-1» житловий будинок (прим. №1-3, площею 9,5 кв. м., приміщення 1-4 площею 11, 6 кв. м.), «а» - житлова прибудова (приміщення 1-2 (2), площею 3,3 кв. м.), «В» -літня кухня, «в» - сарай, «Г» - погріб, «К» - вбиральня, «№3» - водоколонка, «№6 огорожа, «№7» ворота з хвірткою (50%).
Частка ОСОБА_8 не змінилася 47/100 і відповідно до технічних характеристик може бути виділена в натурі, а саме: «А-1» житловий будинок (прим. №2-3, площею 21,2 кв.м.), «а» - житлова прибудова (приміщення 2-2, площею 10, 8 кв.м.), «а2» - прибудова (приміщення 2-1, площею 5,4 кв.м.), «А-2» - житлова прибудова (приміщення 2-4, площею 10, 5 кв.м., приміщення 2-6, площею 7,7 кв.м., приміщення 2-7, площею 21,1 кв.м.), «И» - гараж з оглядовою ямою, «Д» - сарай, «№1» ворота, «№4» - водоколонка», «№5» - хвіртка, «№8» - вигрібна яма, «№10» - огорожа.
Позивач вказує, що виникла проблема у виділенні своєї частки домоволодіння в натурі, адже між ним та відповідачкою ОСОБА_2 виникають постійні конфлікти та сварки.
На підставі наведеного, позивач просить виділити ОСОБА_1 в натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 9/25 частини домоволодіння з припиненням ідеальних часток за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати право власності за ОСОБА_1 на виділену в натурі 9/25 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - «а» - житлова прибудова (приміщення 1-2 (2), площею 7,1 кв. м.), «а1» - прибудова (приміщення 1-1, площею 9,5 кв.м.), «а3 » - прибудова (приміщення 1-5, площею 6, 1 кв.м., приміщення 1-6, площею 7,1 кв.м), «Б» - гараж, «№2» - огорожа, «№7» ворота з хвірткою (50%), «№9» - яма вигрібна;
- припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір компенсації за більшу частку ОСОБА_1 на 23/800 у сумі 36 047,70 грн.
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 53 911,71 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про виділ (поділ) частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що наданий суду висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки позивача з об`єкта нерухомого майна не є беззаперечним доказом, що свідчить про можливість виділу заявленого майна у власність позивача. З наданого висновку вбачається, що частку позивача можливо виділити лише поклавши на відповідача тягар зведення добудови, облаштування окремого входу та комунікацій, отже, здійснити виділ цієї частки, не завдавши істотної шкоди іншому співвласнику неможливо, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 30 березня 2026 року через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 – адвокат Манзар Т.В., вважаючи рішення суду необгрунтованим, прийнятим при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи, із порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2026 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Обгрунтування апеляційної скарги аналогічне доводам позовної заяви, крім того, посилається на те, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. 
Вказує, що відсутність у матеріалах справи технічних висновків про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки тощо не перешкоджає суду ухвалити рішення по суті спору, якщо наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи.
Суд першої інстанції проігнорував той факт, що завданням суду при розгляді відповідної категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділена відокремлена частина будинку із самостійним виходом або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідатимуть розміру часток співвласників у праві власності. З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза. В матеріалах справи міститься висновок експерта №2908/24 , згідно якого запропоновано варіанти виділу в натурі 9/25 та17/100 частки від 53/100 житлового будинку з прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважає, що суд першої інстанції помилково вийшов за межі повноважень в даній категорії справи, перебравши на себе повноваження органів, які надають дозвіл на відповідний вид будівельних робіт, в тому числі систем інженерного обладнання та не розглянув справу відповідно до усталеної практики Верховного Суду.
Вказує, що ОСОБА_1 повідомляв, що за власний рахунок здійснить встановлення перегородки та вхідного пройому (дверей). 

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до Договору дарування будинку від 21.06.1996, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.05.2023, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2025, Інформації про зареєстроване право власності КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 05.07.2023 №43556 належить право власності на 53/200 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2024 № 625, виданого приватним нотаріусом Алексєєвим М.Ю. Черкаського міського нотаріального округу, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2025, належить право власності на 53/800 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, загальна частка у спільній частковій власності ОСОБА_1 на вказане домоволодіння складає 265/800 домоволодіння (53/200+53/800).
ОСОБА_2 належить право власності на 159/800 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2025 № 552, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2025.
ОСОБА_3 належить право власності на 47/300 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 21.09.2016 № 420, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2025.
ОСОБА_5 належить право власності на 94/300 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 21.09.2016 № 416, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2025.
Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №347796 позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є співвласниками земельної ділянки площею 0, 0294 га, кадастровий номер 7110136700:06:026:0041, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 05.03.2024 ОСОБА_1 отримав право власності на 1/8 частини земельної ділянки площею 0, 0294 га, кадастровий номер 7110136700:06:026:0041 в порядку спадкування.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками земельної ділянки площею 0, 0317 га кадастровий номер 7110136700:06:026:0056, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2025.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт житлової нерухомості від 22.05.2025 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа (кв.м): 91.6, житлова площа (кв.м): 52.7, складається з: житловий будинок літ. «А-І», прибудови літ. «а, а{1}, а{2}, а{3}», погріб літ. «Г», гараж літ. «Б» літня кухня літ. «В», гараж з оглядовою ямою літ. «И», вбиральня літ. «К», сарай літ. «в», замощення літ. «І», огорожа « 1, 2, 5-7, 10», водоколонка «3, 4», яма вигрібна «8, 9».
Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.2024 № 625, виданого ОСОБА_1 житловий будинок з прибудовами має загальну площу 133,2 кв. м. та житлову площу 74,4 кв. м.
Відповідно до Інформації щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна, виданої 05.07.2023 КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_1 встановлено розмір загальної площі житлового будинку з прибудовами А-1, А1-2, а, а-1, а-2, а-3 132,7 кв.м., розмір житлової площі 73,8 кв. м. У інформації наявна примітка: самочинно побудовано житлову прибудову літ.А1-2, загальною площею 41,1 кв. м., житловою 21,1 кв. м. – ОСОБА_8 . У житловому будинку самовільно переобладнане приміщення за №1-2 площею 10,4 кв.м.
Відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений станом на 08.01.2024 загальна площа приміщень складає 133,2 кв.м., житлова 74,3 кв.м. Будинок складається із двох відокремлених груп приміщень: приміщень а1, загальною площею 54,7 кв.м., житловою 32 кв.м., складається із 3 житлових кімнат, кухні, коридору та санвузла та приміщень без номеру, загальною площею 78,5 кв.м., житловою 42,3 кв.м., складається із 2 житлових кімнат, 2 коридорів, кухні, туалету та ванної.
Відповідно до висновку експерта № 2908/24 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 29.08.2024 згідно розрахунку інвентаризаційної вартості частка ОСОБА_1 становить 67/100 частини від частки 53/100, тобто 36/100 або 9/25 від усього домоволодіння. Різниця між зареєстрованою часткою та часткою, що виділяється становить +23/800.
Згідно розрахунку інвентаризаційної вартості частка ОСОБА_2 становить 33/100 частин від частки 53/100 тобто 17/100 від усього домоволодіння. Різниця між зареєстрованою часткою та часткою, що виділяється становить -23/800.
Таким чином, порівнюючи вимоги нормативно-правових актів, чинних на території України в галузі будівництва, фактичне планування приміщень житлового будинку, на розгляд суду пропонується наступний варіант виділу в натурі 9/25 та 17/100 частин від частки 53/100 житлового будинку з прибудовами під літ. «А-1», «А-2», «а», «а1», «а2», «а3», загальною площею 133, 2 кв. м., житлова площа 74, 3 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, а саме: погріб літ. «Г», гараж літ. «Б», літня кухня лі. «В», сарай під літ. «в», сарай з оглядовою ямою під літ. «И», вбиральня під літ. «К», сарай під літ. «Д», ворота під №1 огорожа під № 2, водо колонка під № 3, водо колонка під № 4, хвіртка під №5, огорожа під № 6, ворота з хвірткою під № 7, яма вигрібна під № 8, яма вигрібна під №9, огорожа під № 10 замощення під літ. «І», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з визначеним розміром компенсації (оціночна вартість домоволодіння згідно розрахунку у табл. 18 дослідницької частини по першому та другому питаннях становить 1 253 833,00 грн. Оскільки встановлено, що частка ОСОБА_1 більша за частку ОСОБА_2 на 23/800, то відповідно розмір компенсації ОСОБА_1 становить 36 047, 70 грн.
Частка ОСОБА_8 не змінилась 47/100 і відповідно до технічних характеристик може бути виділена в натурі.
Аналізуючи планувальні рішення приміщень житлового будинку з прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , порівнюючи їх з вимогами нормативно-правових актів, чинних в Україні в галузі будівництва, встановлено, що виділити в натурі 9/25 та 17/100 житлового будинку, господарських будівель та споруд вбачається за можливе у випадку варіанту добудови прибудови «а4» та встановлення додаткової перегородки у прибудові «а» (приміщення 1-2) з керамічної цегли у цеглини по висоті приміщення. Вказані перепланування житлового будинку дають можливість використовувати ізольовані частини автономно, забезпечені окремими входами та прилеглу земельну ділянку, як мінімум однокімнатні житлові квартири, які за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень площею, забезпеченістю інженерними обладнаннями тощо). Утворені в результаті поділу приміщення мають визначену мінімальну площу однокімнатної квартири згідно ДБН В.22-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», яка повинна становити 28,0 кв. м. та включає в себе: житлові кімнати та допоміжні приміщення: кухню, ванну кімнату (душову), туалет (або суміщений санвузол) а також передпокій комору та вбудовану шафу. У дослідницькій частині по першому та другому питанню було встановлено, що частка ОСОБА_1 більша за частку ОСОБА_2 на 23/800, то розмір компенсації ОСОБА_1 становить 36 047,70 грн.
Перелік та кошторисна вартість загально будівельних робіт, проведення яких необхідно для забезпечення ізольованого користування частинами житлового будинку становлять:
- вартість ремонтно-будівельних робіт необхідних для добудови прибудови «а4» будинку АДРЕСА_1 , становить 112 350,00 грн;
- вартість встановлення неармованої перегородки у прибудові «а» (приміщення 1-2) з керамічної цегли у цеглини по висоті приміщення будинку АДРЕСА_1 , становить 7 188,00 грн.
Частка ОСОБА_1 (згідно плану поділу дод. 1 Співвласник 1) становить 9/25 і відповідно до технічних характеристик може бути виділена в натурі, а саме: «а» - житлова прибудова (приміщення 1-2(2), площею 7.1 кв. м.), «а1» - прибудова (приміщення 1-1, площею 9, 5 кв. м.), «а3» - прибудова (приміщення 1-5, площею 6,1 кв.м.). приміщення 1-6 площею 7,1 кв.м., «Б» - гараж, «№2» - огорожа, «№7» ворота з хвірткою (50%), «№9» - яма вигрібна.
Частка ОСОБА_2 (згідно плану поділу дод. 1 Співвласник 2) становить 17/100 і відповідно до технічних характеристик може бути виділена в натурі, а саме: «А-1» житловий будинок (прим. №1-3, площею 9,5 кв. м., приміщення 1-4 площею 11, 6 кв. м.), «а» - житлова прибудова (приміщення 1-2 (2), площею 3,3 кв. м.), «В» -літня кухня, «в» - сарай, «Г» - погріб, «К» - вбиральня, «№3» - водоколонка, «№6 огорожа, «№7» ворота з хвірткою (50%).
Частка ОСОБА_8 не змінилася 47/100 і відповідно до технічних характеристик може бути виділена в натурі, а саме: «А-1» житловий будинок (прим. №2-3, площею 21,2 кв.м.), «а» - житлова прибудова (приміщення 2-2, площею 10, 8 кв.м.), «а2» - прибудова (приміщення 2-1, площею 5,4 кв.м.), «А-2» - житлова прибудова (приміщення 2-4, площею 10, 5 кв.м., приміщення 2-6, площею 7,7 кв.м., приміщення 2-7, площею 21,1 кв.м.), «И» - гараж з оглядовою ямою, «Д» - сарай, «№1» ворота, «№4» - водоколонка», «№5» - хвіртка, «№8» - вигрібна яма, «№10» - огорожа.
У судовому засіданні експерт Окрепка А.І. пояснила, що за результатами проведеної експертизи встановлена можливість виділу частки ОСОБА_1 в натурі, за умови добудови прибудови до приміщень, які залишаться у користуванні ОСОБА_2 та встановлення перегородки. Невідповідність у відомостях, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Свідоцтві про право на спадщину не стосуються відокремленої частини приміщень житлового будинку, які фактично використовуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не змінюють результати експертного дослідження. Експертне дослідження проводилося саме щодо відокремленої частини житлових приміщень, які використовуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Без здійснення добудови частина домоволодіння, що залишиться у користуванні ОСОБА_2 не відповідатиме вимогам законодавства у сфері будівництва, однак у випадку облаштування лише окремого входу також може використовуватися як жиле приміщення. Здійснення добудови потребуватиме дозвільних документів, вимоги щодо обмежень будівництва добудови з огляду на відстань до межі не враховувалися, оскільки огорожа належить іншому співвласнику. За результатами проведеного експертного дослідження встановлений єдиний можливий варіант виділу із проведенням добудови до частки, якою користується ОСОБА_2 та зведенням перегородки.
Відповідно до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судом у справі розглядався протокол від 09.12.2023, відповідно до якого 17.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно падчерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного та економічного характеру.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12023255330001190 від 24.08.2023: 01.08.2023 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку спеціаліста СМЕ №02-01/678 відносяться до категорії легких.
Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №51976 17.11.2023 надійшло повідомлення, що 17.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , дочка дружини погрожує заявникові. Заявник: ОСОБА_1 .
Відповідно до Довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_2 (ЄО №53382 від 19.09.2024) від 31.09.2024 встановлено, що 13.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно падчерки ОСОБА_2 , а саме перекрив водопостачання до будинку, за результатами складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Соснівського районного суду від 02.03.2023 ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024250310000542 від 10.02.2024 внесені відомості за ухвалою суду про внесення відомостей за заявою ОСОБА_2 щодо вчинення відносно неї дій, що мають ознаки домашнього насильства ОСОБА_1 .
Відповідно до Акта обстеження умов проживання № 58 від 07.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного за заявою ОСОБА_1 - умови проживання задовільні.
Відповідно до Постанови Соснівського районного суду від 10.04.2025, яка залишена в силі судом апеляційної інстанції, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрите у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам закону, виходячи із наступного.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.
Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21 травня 2021 року у справі № 592/6413/18.
Питання щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 367 ЦК України, у відповідності до якої майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).
Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 також дійшов висновку, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.
При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 вересня 2025 року у справі № 372/1281/21, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий суду висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки позивача з об`єкта нерухомого майна не є беззаперечним доказом, що свідчить про можливість виділу заявленого майна у власність. З наданого висновку вбачається, що частку позивача можливо виділити лише, поклавши на відповідача тягар зведення добудови, облаштування окремого входу та комунікацій, отже, здійснити виділ цієї частки, не завдавши істотної шкоди іншому співвласнику неможливо.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи скаржника, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що завданням суду при розгляді відповідної категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділена відокремлена частина будинку із самостійним виходом або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідатимуть розміру часток співвласників у праві власності. З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза. В матеріалах справи міститься висновок експерта №2908/24 , згідно якого запропоновано варіанти виділу в натурі 9/25 та17/100 частки від 53/100 житлового будинку з прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 , відхиляються колегією суддів, оскільки із зазначеного висновку вбачається, що виділити в натурі 9/25 та 17/100 житлового будинку, господарських будівель та споруд вбачається за можливе у випадку варіанту добудови прибудови «а4» та встановлення додаткової перегородки у прибудові «а» (приміщення) з керамічної цегли у цеглини по висоті приміщення.
Також , при вирішенні даного спору, судом першої інстанції досліджено висновок експерта №2908/24 від 29.08.2024 і встановлено, що із обрахування вартості добудови, яку необхідно добудувати саме до частки відповідачки ОСОБА_2 та за її кошти, вартість ремонтно-будівельних робіт необхідних для добудови прибудови «а4» будинку АДРЕСА_1 становить 112 350,00 грн та вартість встановлення неармованої перегородки у прибудові «а»(приміщення 1-2) керамічної цегли у цеглини по висоті приміщення будинку АДРЕСА_1 . становить 7 188,00 грн, проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності можливості у відповідачки здійснити такі витрати для облаштування своєї частки в будинку з метою її використання для проживання.
Судом першої інстанції проаналізовано кімнати, що пропонується виділити позивачу та відповідачу і встановлено, що фактично доступ до комунікацій будинку за запропонованим варіантом у відповідачки буде відсутній і частка, що пропонується залишитися у користуванні відповідачки ОСОБА_2 за результатами запропонованого виділу не має окремого входу. У випадку ж зведення перегородки, що передбачено експертизою, доступ до кімнат відповідачки стане неможливим.
Отже, судом першої інстанції проаналізовано висновок експерта №2908/24 від 29.08.2024 та вірно встановлено, що можливий виділ частки позивача в натурі з майна, що перебуває у спільній частковій власності лише за умови перепланування та облаштування відповідачем ОСОБА_2 її частки, проте позивач не надав належних доказів на підтвердження можливості відповідача на вказані перепланування та облаштування .
Суд правомірно відмовив у виділі, оскільки технічний висновок не гарантував захисту прав іншого співвласника, зокрема ОСОБА_2 , а реалізація виділу потребувала примусових перетворень, які не гарантовані.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що він повідомляв, що за власний рахунок здійснить встановлення перегородки та вхідного пройому (дверей), є необгрунтованими, оскільки між позивачем та ОСОБА_2 тривалий час існують неприязні стосунки. 
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції помилково вийшов за межі повноважень в даній категорії справи, перебравши на себе повноваження органів, які надають дозвіл на відповідний вид будівельних робіт, в тому числі систем інженерного обладнання та не розглянув справу відповідно до усталеної практики Верховного Суду, відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки при розгляді даної категорії справи, суд не просто затверджує поділ/виділ/, а повинен переконатися, що це є технічно можливим без порушення прав інших співвласників та будівельних норм.
Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Манзар Т.В. були предметом апеляційного перегляду, проте суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манзар Тетяни Володимирівни - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про виділ (поділ) частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді         О.М. Новіков

Л.І. Василенко

/ повний текст постанови суду виготовлений 02 червня 2026 року/