ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3766/26 Справа № 184/1956/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коваленко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на заочне рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання .
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «НАДРА» 28.11.2007 укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1666-Н, на підставі якого ПАТ КБ «НАДРА» надав відповідачу кредитні кошти на суму 11 904,75 доларів США. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «НАДРА» звернулося до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2014 у справі №184/3822/13-ц стягнуто з відповідача на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 162 095,40 грн. та 1 620,95 грн. судового збору.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2021 по справі № 184/3822/13-ц у виконавчому листі Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області № 184/3822/13-ц замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» його правонаступником ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
Однак, відповідач так і не вчинив жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості.
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційне збільшення в розмірі 78 603,88 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 23 821,36 грн., що складає у загальній сумі 102 425,24 грн. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Заочним рішенням Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» інфляційні витрати і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 25 589,63 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» понесені судові витрати в сумі 756,39 грн. судового збору та витрат на правничу допомогу, в сумі 2123,30 грн.
В задоволенні інших позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» - відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2007 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №8/2007/840-К/1666-Н, згідно з умовами якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 11 904,75 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором.
Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2014 у справі №184/3822/13-ц стягнуто з відповідача на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 162 095,40 грн. та 1 620,95 грн. судового збору.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2021 по справі №184/3822/13-ц у виконавчому листі Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області №184/3822/13-ц замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» його правонаступником ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач вправі вимагати від відповідачів застосування наслідків порушення виконання рішення у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України, однак з дати заміни сторони стягувача, згідно ухвали Орджонікідзквського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2021.
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції .
Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) містяться висновки, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому, для застосування частини другої статті 625 ЦК України необхідним є встановлення обсягу грошового зобов`язання, що виникло у боржника перед кредитором.
Судом встановлено, у зв`язку зі спливом строку кредитування і простроченням повернення позичених коштів за кредитним договором у боржників виникла заборгованість перед первісним кредитором.
За наведеним у частині другій статті 625 ЦК України регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
За період після прострочення повернення позики після закінчення дії кредитного договору підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, розмір заборгованості вже встановлений судовим рішенням у справі №184/3822/13-ц від 04.03.2014, яке набрало законної сили 15.03.2014 року, та складає 162 095,40 грн.
Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 162 095,40 грн. за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року (дата розрахунку до введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану) розмір нарахованих інфляційних витрат становить 78 603,88 грн., 3% річних на суму боргу становить 23 821,36 грн.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2021 у виконавчому листі Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області №184/3822/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 замінено сторону стягувана: ПАТ КБ «НАДРА» його правонаступником а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДШПРОФІНАНСГРУП», код ЄДРПОУ: 40696815, (адреса: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, п/р № ІІА05 НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299).
Вищезазначена ухвала суду набрала законної сили 12.01.2021.
Тобто, саме від 12.01.2021 у правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» виникло право на підставі ст.625 ЦК України стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат.
Однак, відповідно до розрахунку відповідача, сума інфляційних витрат та 3% річних розраховано за період від 02.04.2017 – 23.02.2022.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач вправі вимагати від відповідачів застосування наслідків порушення виконання рішення у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України, однак з дати заміни сторони стягувача, згідно ухвали Орджонікідзквського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2021.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, Дніпровський апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.
При цьому колегія суддів враховує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що апеляційним судам необхідно враховувати, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка.
Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення, а тому, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,- 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»- залишити без задоволення.
Заочне рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 06 травня 2026 року.
Судді: