18 червня 2026 року	Справа № 337/878/26 Номер провадження 1-кп/337/276/2026  	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року 
Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченного адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився м.Київ, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого сержанта, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 НГУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.04.2023 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст. 309 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 25.02.2022 року №43 старший сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення військовослужбовців і призначений на посаду інструктора (з бойової підготовки) відділення інструкторів 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ та він вважається таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно довідки відділення кадрів від 29.03.2024 року №3173, старший сержант ОСОБА_4 , у зв`язку із перебуванням на тривалому лікуванні, був зарахований у розпорядження командира військової частини наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 20.05.2023 року №38о/с.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, старший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
04.09.2023 року старший сержант ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст. 9,11,16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ, які, на той час, розташовувались у Дніпровському районі міста Запоріжжя.
23.12.2024 року місцезнаходження старшого сержанта ОСОБА_4 було встановлено співробітниками Національної поліції України та повернуто до місця служби, а саме до військової частини НОМЕР_1 НГУ.
Таким чином, в період часу з 04.09.2023 року по 23.12.2024 року старший сержант ОСОБА_4 , обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби й був відсутній до 23.12.2024 року, а саме до моменту встановлення його місцезнаходження уповноваженими співробітниками Національної поліції України та подальшого повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ.
Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 25.12.2024 року №385 старшого сержанта ОСОБА_4 поновлено та зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ, останньому продовжено військову службу за призовом під час мобілізації, поновлено пільги та соціальні гарантії, встановленні законодавством для військовослужбовців, та призначено на посаду зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 5-го відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу розвідувальних безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення роти ударних безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 оперативно-тактичного з`єднання -1 корпусу Національної гвардії України «Азов» з 25 грудня 2024 року, та він вважається таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби, старший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших, військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, старший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
Відповідно до витягу з наказу командира, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 21.10.2025 року № 303, зовнішній пілот (оператор) безпілотних літальних апаратів 5-го відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу розвідувальних безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення роти ударних безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення батальйону безпілотних систем старший сержант ОСОБА_4 вважається таким, що вибув у основну щорічну відпустку за 2025 рік на 17 календарних днів (з них дві доби для проїзду до місця проведення відпустки та у зворотному напрямку), з 21 жовтня по 06 листопада 2025 року, з виїздом до села Поляна, Мукачівського району, Закарпатської області.
07 листопада 2025 року, старший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, не з`явився на службу з відпустки до місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, яка на той час розташовувалась у Хортицькому районі міста Запоріжжя та до 09 грудня 2025 року, тобто тривалістю понад три доби, а саме до моменту встановлення його місцезнаходження уповноваженими співробітниками Національної поліції України та подальшого повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ обов`язки військової служби не виконував, до місця військової служби безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживав жодних заходів для з`явлення до місця військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового та цивільного управління, за наявності реальної можливості для цього.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю. Суду пояснив, що він дійсно є військовослужбовцем за мобілізацією, проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ. Він мав намір перевестися в іншу військову частину, йому обіцяли, але так і не перевели. У вересні 2023 року йому не заплатили зарплатню, після чого він пішов у СЗЧ. Намагався перевестись в іншу військову частину. В грудні 2024 він звернувся до поліції, просив допомогти з переведення, однак його повернули до його місця служби військової частини НОМЕР_1 , де він продовжив служити. У вересні 2025 року він отримав поранення, перебував на лікуванні, після чого йому надали відпустку з якої він до місця служби не повернувся, перебував вдома. На початку грудня 2025 року працівники поліції повернули його до військової частини, де він перебував до обрання йому запобіжного заходу. Він має бажання служити, у скоєному щиро кається.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку. 
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне-залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану (за епізодом залишення військової частини 04.09.2023 року) та за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану (за епізодом не з`явлення на службу з відпустки). 
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття у скоєному.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркодиспансері та психоневрологічному диспансері не перебуває.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, ОСОБА_4 10.04.2023 року був засуджений Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України, йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.
28.03.2024 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя було не сплачена сума штрафу замінена покаранням у виді 240 годин громадських робіт.
Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид і одному дню позбавлення волі відповідає 8 годин громадських робіт.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання необхідно приєднати покарання невідбуте за вироком Жовтневого суду м.Запоріжжя.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.5 ст. 407 КК України у виді 5 років позбавлення волі, 
- за ч.5 ст. 407 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. 
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_4 покарання, приєднати покарання невідбуте за вироком Жовтневого суду м.Запоріжжя від 10.04.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання обвинуваченого – 24.12.2025 року.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя:       ОСОБА_1