ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

1 липня 2026 року      м. Чернівці  справа № 727/15152/25
провадження №22-ц/822 /831/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Литвинюк М.І.
секретар Скулеба А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 березня 2026 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовує наступним. На підставі заявки-анкети №3374359 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем ОСОБА_1 , шляхом підписання його електронним підписом, 09.12.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0991704165/1.
Згідно з умовами, викладеними в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, правила та заявка-анкета становлять єдиний документ – договір.
Договір надання позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ «ІНФІНАНС» надало відповідачу кошти в сумі 5000 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом.
Пропозицію (оферта) укласти договір надання позики та надання кредиту згідно з анкетою-заявкою №3374359 від 09.12.2020 року підписано кредитодавцем, а акцепт оферти на укладення договору надання позики та отримання кредиту згідно з заявкою-анкетою №3374359 від 09.12.2020 року підписано позичальником електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором), який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер позичальника, зазначений в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу ОСОБА_1 кошти в сумі 5000 грн.
11.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передано право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до реєстру боржників від 11.02.2022 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 77537,50 грн., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 72537,50 грн. – заборгованість за відсотками.
10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» передано право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 135812,50 грн., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 130812,50 грн. – заборгованість за відсотками.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.01.2023 відповідно до розрахунку заборгованості становить 194087,50 грн., в тому числі: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 130812,50 грн., заборгованість за нарахованими процентам з моменту відступлення права вимоги 58275 грн.
Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 77537,50 грн, з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 72537,50 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
Відповідач не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив нараховані відповідно до умов договору відсотки за користування кредитними коштами.
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №0991704165/1 від 09.12.2020 року в розмірі 77537,50 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 березня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором №0991704165/1 від 09 грудня 2020 року в розмірі 77537 (сімдесят сім тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 72537,50 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422, 40грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 березня 2026 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  не згідний з зазначеним рішенням суду, оскільки воно не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, судом не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення спору.
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про укладення між сторонами кредитного договору.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували, що саме відповідач здійснював дії щодо акцепту оферти та підписання договору одноразовим ідентифікатором. Сам по собі факт введення коду, надісланого на номер телефону, не може вважатися безумовним доказом волевиявлення конкретної особи.
Щодо розрахунку заборгованості, суд безпідставно визнав його належним доказом, хоча такий розрахунок є одностороннім документом позивача. Розрахунок заборгованості сам по собі не є доказом, якщо він не підтверджений первинними бухгалтерськими документами та не містить детального обґрунтування кожної складової боргу. Крім того, суд не надав належної оцінки доводам відповідача щодо відсутності повідомлення про відступлення права вимоги. Хоча закон прямо не звільняє боржника від обов`язку сплати, однак, відсутність належного повідомлення впливає на можливість пред`явлення вимоги новим кредитором та може бути підставою для відмови у задоволенні позову за відсутності доказів належного повідомлення боржника.
Суд першої інстанції безпідставно застосував положення про продовження строків позовної давності, не врахувавши, що такі норми не мають автоматичного застосування до всіх правовідносин, а також не дослідив, чи дійсно були обставини, що перешкоджали зверненню позивача до суду.
Також суд дійшов помилкового висновку щодо правомірності нарахування відсотків у розмірі 1,75% на день протягом тривалого періоду. Така ставка є явно неспівмірною, порушує принципи справедливості та добросовісності, передбачені статтями 3, 13 ЦК України. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» подало відзив, в якому просить залишити рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 березня 2026 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
Судом встановлено, що 09.12.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ІНФІНАНС» із заявкою-анкетою на отримання кредиту №3374359, в якій зазначив свої анкетні дані, мобільний телефон, суму кредиту 5000 грн. та реквізити банківської платіжної картки. Вказану заявку-анкету відповідач ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4v7j2r.
На підставі заявки-анкети №3374359 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем ОСОБА_1 , шляхом підписання його електронним підписом, 09.12.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0991704165/1.
Згідно з умовами, викладеними в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, правила та заявка-анкета становлять єдиний документ – договір.
Акцепт оферти від 09.12.2020 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0991704165/1 підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4v7j2r, який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер позичальника, зазначений в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Згідно з умовами акцепту оферти, підписуючи акцепт відповідач розуміє, що одночасно підписує заявку-анкету на отримання кредиту та підтверджує, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правдивою. 
Підписуючи акцепт відповідач надає безвідкличну згоду на оброблення його персональних даних/персональних даних контактних осіб з метою отримання ним кредиту та подальшого обслуговування кредиту.
Відповідно до умов договору, розмір кредиту 5000 грн.; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2625,00 грн., за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2625,00 грн. при використанні Номінальної відсоткової ставки.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 5000 грн., що підтверджується довідкою системи iPay.ua від 09.07.2025 року, згідно з якою 09.12.2020 року о 03.55 год. здійснено перерахування коштів в сумі 5000 грн. на маска картки НОМЕР_1 (т.1 а.с.123) та довідкою ТОВ «ІНФІНАНС» .
Відповідно до відповіді з АТ КБ «ПриватБанк» від 20.01.2026 року, в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську платіжну картку №5168-7520-хххх-хххх, фінансовий номер телефону НОМЕР_2 хххххх. В результаті аналізу операцій, здійснених по карті, виявлена операція 09.12.2020 року по надходженню грошових коштів в сумі 5000 грн.
Як вбачається з виписки про рух коштів по картці за період з 09.12.2020 року по 15.12.2020 року, після укладення договору відповідач ОСОБА_1 активно користувався карткою (здійснював перекази коштів, оплачував послуги таксі, здійснював покупки тощо).
11.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передано право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором.
Відповідно до реєстру боржників від 11.02.2022 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 77537,50 грн., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 72537,50 грн. – заборгованість за відсотками.
10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» передано право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором.
Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 135812,50 грн., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 130812,50 грн. – заборгованість за відсотками.
Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання не виконував в повному обсязі, в зв`язку з чим у нього станом на 10.01.2023 року виникла заборгованість перед ТОВ «ІНФІНАНС» в розмірі 194087,50 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 130812,50 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 58275 грн. - заборгованість за нарахованими процентам з моменту відступлення права вимоги, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак колегія суддів погодитись з такими висновками суду в повній мірі не може, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, з огляду на таке. 
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено право позикодавця в разі прострочення позичальником чергової частини повернення позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних процентів.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Закон України “Про електронну комерцію” визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України “Про електронну комерцію” зазначено, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію”).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію”).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію” відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію” у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України “Про електронну комерцію” моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У справі встановлено, 09 грудня 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_2 на підставі Заявки-анкети №3374359 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0991704165/1.
Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 5000 грн., строк користування кредитом – 30 днів. Строк дії Договору – 3 роки. Відсоткова ставка – 1,75% за один день користування кредитом.
Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ – Договір.
Пропозиція (Оферта) на отримання кредиту згідно Заявки-анкети підписана позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису – 4v7j2r), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефон номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті (380991704165/1) на сайті Кредитодавця.
Підписанням Акцепту оферти Відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Правилами надання коштів у позику, передбачено що Договір позики укладається електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається Позичальником у відповідності до вимог ст.12 Закону України “Про електронну комерцію”, за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з, з урахуванням положень ч.6 і 12 п.3, ст.12, п.12 ст.11 Закону України “Про електронну комерцію”, ч.1 ст.205 ЦК України)
Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами Договору позики.
ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 5000 грн., що підтверджується довідкою системи iPay.ua від 09.07.2025 року, згідно з якою 09.12.2020 року о 03.55 год. здійснено перерахування коштів в сумі 5000 грн. на маска картки НОМЕР_1 та довідкою ТОВ «ІНФІНАНС» .
Відповідно до відповіді з АТ КБ «ПриватБанк» від 20.01.2026 року, в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 , фінансовий номер телефону НОМЕР_4 . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті, виявлена операція 09.12.2020 року по надходженню грошових коштів в сумі 5000 грн.
Як вбачається з виписки про рух коштів по картці за період з 09.12.2020 року по 15.12.2020 року, після укладення договору відповідач ОСОБА_1 активно користувався карткою (здійснював перекази коштів, оплачував послуги таксі, здійснював покупки тощо).
Статтею 1077 ЦК України встановлено, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
11.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передано право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором.
Відповідно до реєстру боржників від 11.02.2022 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 77537,50 грн., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 72537,50 грн. – заборгованість за відсотками.
10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» передано право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 135812,50 грн., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 130812,50 грн. – заборгованість за відсотками.
Станом на 10.01.2023 року заборгованість відповідача перед ТОВ «ІНФІНАНС» в розмірі 194087,50 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 130812,50 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 58275 грн. - заборгованість за нарахованими процентам з моменту відступлення права вимоги, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 77537,50 грн, з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 72537,50 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З наданих по справі доказів встановлено та є доведеним факт укладання між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 09 грудня 2020 року Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0991704165/1 та перерахування 09 грудня 2020 року грошових коштів на картковий рахунок відповідача в сумі 5000 грн. за укладеним 09 грудня 2020 року Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0991704165/1 на погоджених умовах Акцепту оферти одноразовим ідентифікатором.
Відповідач ОСОБА_1 не довів відсутність такої заборгованості, тому позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в частині стягнення заборгованості в сумі 5000 грн. за тілом кредиту є обґрунтованими.
Також судом першої інстанції правильно враховано строк позовної давності, з огляду на наступне.
Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2020 року було укладено кредитний договір на строк 3 роки (09.12.2023 року), трирічний строк позовної давності спливає 09.12.2026 року.
У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
При цьому, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Закон набрав чинності 02.04.2020.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким було визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено. Закон набрав чинності 04.09.2025.
Відтак, позивач в межах строку позовної давності звернувся до суду першої інстанції з вимогами про стягнення заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0991704165/1 від 09 грудня 2020 року.
Стосовно стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом слід зазначити наступне.
Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 5000 грн., строк користування кредитом – 30 днів, відсоткова ставка – 1,75% за один день користування кредитом.
Позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів за Акцептом оферти від 09 грудня 2020 року перевищує 30 днів.
Отже, нарахування процентів за користування коштами в сумі 5000 грн. слід проводити із відсоткової ставки 1,75%, яка обмежується 30 днями та їх загальний розмір становить 2625 грн. (5000 грн. х 1,75% х 30 днів).
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за Договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0991704165/1від 09 грудня 2020 року в розмірі 2625 грн. - в межах строку користування кредитом.
Щодо судових витрат 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).
Як вбачається, за результатами апеляційного перегляду справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, а саме на 8,55% від заявлених вимог.
Позивачем сплачено за подання позовної заяви 2422,40 грн., а тому з урахуванням задоволення позову на 9,83%, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 238,12 грн.
Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн., а тому з урахуванням задоволення апеляційної скарги на 90,17% йому за рахунок позивача слід компенсувати 3276,41рн.
Частина 10 ст.141 ЦПК України вказує на те, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За наведеного, слід здійснити взаємозалік судового збору між сторонами та стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3038,39 грн.(3276,41 - 238,12)
Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 25000 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача в суді першої інстанції надано суду: договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» , прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги №239 від01.10.2025 року, витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року, згідно яких вартість правових (юридичних) послуг становить 25000 грн.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., що є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права. 
Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення. 
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 березня 2026 року в частині визначного до стягнення розміру заборгованості та стягненні судових витрат - змінити.
Визначити до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №0991704165/1 від 09 грудня 2020 року в розмірі 7625 грн., з яких : 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 2625 грн. – відсотки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 3038,39грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді        І.Б. Перепелюк

І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк