Справа № 185/6994/26
Провадження № 3/185/2282/26
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року м.Павлоград
Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 ч.2 КУпАП 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, начальника медичного пункту в.ч. НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, проживаючого в АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНП/М №0751 від 01.05.2026 року старший лейтенант ОСОБА_1 01.05.2026 року, близько 12.30 год. на території розташування в.ч. НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, перебуваючи в добовому наряді, тобто при виконання обов`язків військової служби, був виявлений з явними ознаками алкогольного сп`яніння – характерний запах алкоголю з порожнини роту на відстані одного метра, за результатами огляду на стан сп`яніння, що був проведений у Павлоградській міській лікарні № 4 КНП ПЛІЛ ПМР, встановлено перебування у стані алкогольного сп`яніння з показником 1.85 проміле.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, ст.9, 11,1649 статуту Внутрішньої служби ЗСУ, ст.11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», та вчинив недбале ставлення до військової служби, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП 

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 , не обговорюючи ступень своєї провини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, наголошував на необхідності закриття провадження у справі, через допущені, на його переконання, порушення органом, що склав відносно нього протокол, вимог статті 266-1 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначав, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням вимог зазначеної статті, а саме – процедура огляду не фіксувалася на відео-запис, також були відсутні двоє свідків процедури огляду на стан сп`яніння.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та у своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч..2 ст.172-15 КУпАП за таких підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, при складанні протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідним органом не дотримано зазначених положень закону, а також вимог, передбачених ст.266-1 КУпАП.

Так, у відповідності до ч.6 ст.266-1 КУпАП під час проведення огляду військовослужбовця Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння уповноважена на те посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а вразі їх відсутності або неможливості застосувати, огляд проводиться у присутності двох свідків.

Натомість, відео-доказу, яким була б зафіксована процедура огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння до матеріалів справи уповноваженою посадовою особою не додано, а з огляду на зміст доданих до справи письмових доказів така відео-фіксація у справі не проводилася.

Звертає на себе увагу й показання свідків у справі.

Зокрема, свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 відбувався в закладі охорони здоров`я лише за її участі, як свідка. Інший свідок у справі - ОСОБА_3 , зазначений таким у протоколі про адміністративне правопорушення, під час проведення огляду ОСОБА_4 на стан сп`яніння був відсутній в місці огляду, весь цей час перебував у службовому авто, та чекав їх на виході з лікарні…

Свідок ОСОБА_3 підтвердив дані показання свідка ОСОБА_2 та повідомив суд, що до лікарні не заходив, у приміщенні, де відбувалася процедура огляду ОСОБА_4 на стан сп`яніння він не перебував, очікував ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у службовому авто біля лікарні, протокол підписав згодом, під час його складання у ВСП. 

Отже, один з двох свідків правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , та участь яких за законом є обов`язковою,під час проведення процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 , фактично був відсутній. 

З огляду на встановлені судом обставини виявлення та фіксування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, твердження останнього про те, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням вимог статті 266-1 КУпАП, а саме, про те, що процедура огляду не фіксувалася на відео-запис, також були відсутні й двоє свідків процедури огляду – заслуговує на увагу.

Як зазначено вище, статтею 266-1 КУпАП визначені основні засади та порядок проведення огляду військовослужбовця ЗСУ, в тому числі й на стан алкогольного сп`яніння 

Порушення положень вказаної статті, які мали місце під час притягнення військовослужбовця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності наведені судом у цій постанові вище.

Частиною 9 ст.266-1 КУпАП закріплено, що огляд військовослужбовця ЗСУ, в тому числі й на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, докази вини військовослужбовця ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП суд визнає недопустимими, оскільки такі отримані з порушенням вимог закону.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину», залежно від ступеню її суспільної небезпеки ( Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»). 

Зміст та напрямок вказаної тенденції зводиться до того, що адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Суд констатує, що в даному випадку, орган, який порушив провадження у справі відносно військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_1 , порушив наведені приписи Законів. 

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 

Вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог статті 245, 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. 

Встановлені судовим розглядом обставини інкримінованого правопорушення приводять суд до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, закрити, через відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ О.О. ЩЕРБИНА.