Справа № 751/3748/26 
Провадження №3/751/1011/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Маслюк Н.В. 
секретаря судового засідання Стрижак В.П.
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -
в с т а н о в и в:

05.04.2026 о 12 год 57 хв у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, 29, ОСОБА_1 керував скутером Honda Dio, без номерного знаку, та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, поданою завчасно за допомогою гучномовця, увімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, не зупинився та продовжував рух. Був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі по вул. Івана Мазепи, 29, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України.
Також, 05.04.2026 о 12 год 57 хв у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, 29, ОСОБА_1 керував скутером Honda Dio, без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки, за допомогою приладу алкотестер Драгер ARLM-0316, проба позитивна – 0,87 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР. 
За даними фактами відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632644 вбачається, 05.04.2026 о 12 год 57 хв у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, 29, ОСОБА_1 керував скутером Honda Dio, без номерного знаку, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
З огляду на положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд вважає за доцільне об`єднати матеріали справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, в одне провадження. 
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав частково, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не зупинці транспортного засобу на вимогу поліцейського. Вину за протоколом щодо відмови від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння не визнає, повідомив, що поліцейський йому наказав відмовитись від проходження огляду, інакше - заберуть скутер. Повідомив, що наркотичних засобів не вживає, про що повідомляв поліцейським. 
Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, допитавши поліцейського, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з п.п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Відповідно до вимог пункту 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП настає у разі невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу. 
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 632620 від 05.04.2026) КУпАП, підтверджується:
- протоколами про адміністративні правопорушеннями; 
- рапортом поліцейської взводу №1 роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП, відповідно якого зазначено причину зупинки транспортного засобу;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager ARLM-0316 та результатами тестування, відповідно до яких проба позитивна - 0,87‰, з результатом огляду погодився; 
- відеозаписами фіксації правопорушень (п/в 473611, 470565), відповідно до яких ОСОБА_1 керував транспортним засобом - скутером та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору, продовживши рух по тротуару. О 12.58 год був примусово зупинений шляхом переслідування та блокування. На запитання поліцейського водій повідомив, що тікав, бо боявся. О 13.00 год поліцейський під час спілкування з водієм повідомив ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився та повідомив, що вчора вживав пиво. Результат огляду позитивний – 0,87‰, з яким ОСОБА_1 погодився. О 13.06 год поліцейський ліхтариком світить в очі водія, щоб перевірити чи розширені зіниці очей, запитує від чого тремтіння рук, на що водій відповів, що наркотичні засоби ніколи не вживав, тремтіння рук у нього із-за енергетика, і не відмовляється проїхати до лікарні. Надалі о 13.08 год водію були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, а також статтю 268 КУпАП. На підставі результату тесту, поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (перебування в стані алкогольного сп`яніння) та за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.
Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
На виконання приписів статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом серії ЕПР1 № 632620), які підтверджуються належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП суд не вбачає.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одночасно одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладаються в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
За таких обставин, з урахуванням обставин та характеру вчиненого правопорушення, його наслідків, особи правопорушника, матеріального становища, на підставі ст. 36 КУпАП шляхом поглинення менш серйозного адміністративного стягнення більш серйозним, остаточно призначити адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Також слід зазначити, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, якою передбачено єдиний вид стягнення, а саме - накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що позбавляє суд можливості застосовувати більш м`яке стягнення, ніж визначено санкцією цієї статті.
Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. 
Разом з тим, надаючи правову оцінку діянню ОСОБА_1 щодо відмови 05.04.2026 як водія транспортного засобу пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі за протоколом серії ЕПР1 №632644 від 05.04.2026, суд зважає на наступне.
Згідно з ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, частина 2 статті 266 КУпАП визначає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Процедура огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17.12.08 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Порядок та Інструкція відповідно).
У відповідності до пп. 2, 3, 4 Розділу І наведеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632644 від 05.04.2026, в якому зафіксовано обставини інкримінованого правопорушення, зокрема, вказано про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а також про його відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в порядку встановленому законом. 
Сам протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції, складені уповноваженим суб`єктом, не можуть бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення. Обставини викладені у протоколі, рапорті поліцейського, які є документами складеними уповноваженим суб`єктом, мають бути підтверджені й іншими доказами, що мають узгоджуватися між собою.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, працівниками поліції також надано відеозапис, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки працівниками поліції шляхом переслідування транспортного засобу. Виявлення поліцейським спочатку у водія ознак алкогольного сп`яніння; проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, відповідно до якого результат був позитивний (0,87‰) і водій погодився з ним (13.03 год). Надалі о 13.06 год інший поліцейський запитав чи вживає він наркотичні засоби, водій заперечив їх вживання та повідомив, що може пройти тест. У 13.06 год поліцейський ліхтариком світить в очі водія, щоб перевірити чи розширені зіниці очей, запитує від чого тремтіння рук, на що водій відповів, що наркотичні засоби ніколи не вживав, тремтіння рук у нього із-за енергетика, і не відмовляється проїхати до лікарні. О 13.08 год поліцейський повідомляє про те, що відносно нього буде складено протокол за порушення п.2.9 «а» ПДР та проводиться процедура складання адмінматеріалів. О 13.30 год поліцейський повідомив водія, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло Запропонував водію пройти огляд на визначення наркотичного сп`яніння, але водій відмовився.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 – поліцейський взводу №1 роти №4 БУПП в Чернігівській області показав, що транспортний засіб не зупиняв, були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, водій відмовився від огляду, склали протокол. Зупинив водія інший екіпаж, переслідували обидва екіпажа спільно. Відмінні ознаки від алкогольного сп`яніння у даному випадку: відсутність запаху алкоголю з порожнини рота.
Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Аналогічні положення закріплені в статті 4 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
Аналіз фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, в обох випадках особі інкримінується юридична відповідальність за вчинення одного і того ж діяння керування транспортним засобом (в однакових місці та часі), тобто дія особи як елемент об`єктивної сторони правопорушення за обома протоколами є ідентичним.
Так, формально різна юридична кваліфікація діянь ОСОБА_1 керування у стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння - у даному випадку не є визначальною. 
Суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності в демократичному суспільстві не може мати на меті формування статистичних показників кількості складених адміністративних протоколів. Притягнення до адміністративної відповідальності має охоронну функцію в певній сфері правовідносин, та повинно мати легітимну мету захист певного виду суспільних відносин, законних прав та інтересів осіб у певній сфері правовідносин, що випливає, серед іншого, з прецедентної практики ЄСПЛ. 
При цьому, за результатами аналізу матеріалів даної справи суду не зрозуміло, якою є доцільність складення щодо особи другого адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП за фактом відмови особи від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння за тієї умови, що відносно цієї ж особи за одним і тим самим фактом керування транспортним засобом вже складено адміністративний протокол за фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а в же після складення протоколу щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в медичному закладі.
Також слід зазначити, що у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager ARLM-0316 серед ознак зазначена – запах алкоголю з порожнини рота. Втім, через незначний проміжок часу поліцейський не виявляє указану ознаку, та у ході судового засідання вказав, що відмінною ознакою наркотичного сп`яніння від алкогольного сп`яніння у даному випадку є відсутність запаху алкоголю з порожнини рота.
Указані обставини викликають сумніви у достовірності встановлених ознак наркотичного сп`яніння. 
Стаття 130 КУпАП передбачає суттєві заходи майнової відповідальності особи у виді штрафу та позбавлення спеціального права. Водночас Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наводив висновок про те, що втручання держави у майнові права особи вимагає дотримання таких критеріїв: 1) мати закону підставу; 2) мати легітимну мету; 3) відповідати критерію розумного балансу між легітимною метою та способом втручання.
Суд повторно наголошує, що за кожним окремим фактом керування транспортним засобом у стані сп`яніння щодо особи може бути складений лише один, а не декілька адміністративних протоколів. При цьому різновиди стану сп`яніння (алкогольне, наркотичне, поєднання кількох видів наркотичного сп`яніння, поєднання наркотичного та алкогольного сп`яніння тощо) правового значення не мають, і не потребують складення окремого протоколу щодо кожного із станів сп`яніння окремо, адже така ситуація очевидно позбавлена будь-якої згаданої вище легітимної мети в аспекті висновків ЄСПЛ. Аналогічним чином відсутня будь-яка легітимна мета у складенні адміністративного протоколу за відмову від огляду на визначення певного стану сп`яніння за тієї умови, що відносно цієї ж особи вже складено адміністративний протокол за кеування у стані алкогольного спяніння, як це і відбулося в межах даної справи.
Суд зветає увагу, що метою правової норми, передбаченої статтею 130 КУпАП, є захист правовідносин, пов`язаних із безпекою дорожнього руху, шляхом встановлення юридичної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного або наркотичного), а так само за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, за умови існування в особи ознак сп`яніння. Однак мета такої норми повністю досягається шляхом відсторонення особи від керування транспортним засобом та складення адміністративного протоколу, у той час як складення декількох адміністративних протоколів за одним фактом керування жодної легітимної мети під собою не має.
Отже, при складенні адміністративного протоколу серії ЕПР1 №632644 від 05.04.2026 працівниками поліції не було враховано вимоги статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також вимоги статті 1 Першого протоколу ЄКПЛ в аспекті пропорційності втручання в майнові права особи з боку державного органу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких умов протокол ЕПР1 №632644 від 05.04.2026 суд визнає недопустимим доказом, оскільки такий протокол складено всупереч закону, а провадження у даній справі в цій частині підлягає закриттю за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33-36, ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130, 245, 247, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд   

постановив:
Адміністративні справи №751/3748/26, 751/3750/26 та №751/3751/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП – об`єднати в одне провадження, присвоївши справі номер №751/3748/26, провадження №3/751/1011/26.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП (за протоколом серії ЕПР1 № 632620) та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA528999980313070149000025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача – Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом серії ЕПР1 № 632644) – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Згідно ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова. 
Повний текст постанови суду складено 26.06.2026. 

Суддя: Н.В. Маслюк