П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/40182/25	

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Інститута Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 у справі № 420/40182/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інститута Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправними дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 04.09.2025 включно грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), одноразової грошової допомоги по звільненню, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2025 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” перерахувати та виплатити за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 “Грошове забезпечення військовослужбовців” ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 04.09.2025 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема одноразову грошову допомогу по звільненню, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2025 роки, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2025 роки, грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 зазначив, що він у період з 02.12.2016 по 04.09.2025 включно проходив службу в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія”. Згідно з Витягом із наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” (по стройовій частині) від 04.09.2025 №256 (копія додається до позовної заяви) капітана 1 рангу ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку відповідно до підпункту “б” (за станом здоров`я) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”. Разом з тим, 30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України було затверджено постанову № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”. В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції. Як наслідок, в період проходження служби, зокрема, з 29.01.2020 по 04.09.2025, розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням Позивача визначався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, до Постанови № 704. Зазначені обставини підтверджуються листом Відповідача від 02.12.2025 та доданою до нього довідкою.

Короткий зміст рішення та мотиви суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 09.03.2026 у справі № 420/40182/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 29 січня 2020 року по 04 вересня 2025 року грошового забезпечення, премії а також виплачених за 2025 рік: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги по звільненню, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2025 роки та визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», без урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно, до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язав Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 04 вересня 2025 року грошового забезпечення, премії а також виплачених за 2025 рік: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги по звільненню, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2025 роки, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно, до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 та з урахуванням раніше виплачених сум.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, у період з 29.01.2020 по 04.09.2025 є протиправним.
Таким чином, суд виснував, що за час проходження позивачем військової служби за період з 29.01.2020 по 04.09.2025 відповідач мав нараховувати та виплачувати грошове забезпечення із розрахунком посадового окладу, окладу за військовим званням та всіх інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до п.4 Постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік (у даному випадку станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 та 01.01.2025) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Інститута Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції проігнорував, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 чинний на даний момент та командування Інституту діє виключно у спосіб та в порядку, що визначений чинним законодавством.
- суд першої інстанції не взяв до уваги, що при визначенні позивачу розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 29.01.2020 по 04.09.2025 Інститутом не порушено вимоги п.4 постанови КМУ №704, яка діяла в редакції, зі змінами, внесеними п.6 постанови КМУ № 103.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , у період з 02.12.2016 по 04.09.2025 проходив військову службу інституті Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія”, що підтверджується наступними доказами: 
- довідкою №1056/460/87/145 від 15.04.2024 про проходження служби (трудову діяльність); 
- витягом із наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” (по стройовій частині) №256 від 04.09.2025 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Згідно вказаного наказу, виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби B розмірі 390% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з “ 01” по “ 04” вересня 2025 року.
Грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від “ 07” червня 2018 року №260 отримав.
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від “ 07” червня 2018 року №260 за 2025 рік отримав.
Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік тривалістю 45 календарних днів у сумі 97 888 гривень 50 копійок.
Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік тривалістю 15 календарних днів у сумі 32 629 гривень 50 копійок.
Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2024 рік тривалістю 15 календарних днів у сумі 32 629 гривень 50 копійок.
Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2025 рік тривалістю 30 календарних днів у сумі 65 259 гривень 00 копійок.
Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачувана відпустка строком 14 календарних днів на рік, як учаснику бойових дій, передбачена статтею 16-2 Закону України “Про відпустки” та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” за період з 2015 по 2025 роки в сумі 334 996 гривень 20 копійок.
Виплатити грошову компенсацію замість речового майна, що підлягає видачі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 в сумі 195593 гривень 25 копійок.
Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 в сумі 1 305 180 гривень 00 копійок.
При цьому за твердженням позивача, відповідач протиправно, починаючи з 29 січня 2020 року, розраховував грошове забезпечення Позивача із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року.
Згідно довідки про нараховане грошове забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (зі змінами) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків. Нараховане та виплачене грошове забезпечення (в тому числі додаткові види грошового забезпечення) за період проходження військової служби в Інституті ВМС НУ “ОМА” за період з 01.01.2019 по 04.09.2025, становить;
- з січня 2020 року по грудень 2020 року становить: 
оклад за військове звання - 1480,00 грн (щомісячно);
посадовий оклад - 9440,00 грн (щомісячно); 
надбавка за вислугу років – 5460,00 грн (щомісячно);
надбавка за ОПС – 10647,00 грн (щомісячно);
надбавка за таємність – 1416,00 грн (щомісячно);
надбавка за класність: у січні-лютому – 472,00 грн; у березні – 989,68 грн; у квітні-грудні – 660,80 грн (щомісячно);
премія – 3304 грн (щомісячно); 
індексація: у січні-липні – 216,51 грн; у серпні – 236,07 грн; у вересні-листопаді – 226,29 грн; у грудні – 233,81 грн);
грошова допомога для оздоровлення нарахована у серпні у розмірі 32407,80 грн;
матеріальна допомога для вирішення СПП нарахована у листопаді у розмірі 1480,00 грн.
- з січня 2021 року по грудень 2021 року становить: 
оклад за військове звання - 1480,00 грн (щомісячно);
посадовий оклад - 9440,00 грн (щомісячно); 
надбавка за вислугу років – 5460,00 грн (щомісячно);
надбавка за ОПС – 10647,00 грн (щомісячно);
надбавка за таємність – 1416,00 грн (щомісячно);
надбавка за класність: у лютому 191,85 грн з березня по грудень не нараховувалась та не виплачувалась; 
премія: з січня-вересень – 3304 грн (щомісячно); у жовтні – 5842,07 грн; у листопад-грудні – 3304 грн (щомісячно);
індексація: у січні-лютому – 233,81 грн; у березні – 526,64 грн; у квітні-липні – 415,41 грн; у серпні-листопаді – 540,03 грн; у грудні 563,19 грн;
грошова допомога для оздоровлення нарахована у жовтні у розмірі 63494,00 грн;
матеріальна допомога для вирішення СПП не нараховувалась та не виплачувалась.
- з січня 2022 року по грудень 2022 року становить: 
оклад за військове звання - 1480,00 грн (щомісячно);
посадовий оклад - 9440,00 грн (щомісячно); 
надбавка за вислугу років – 5460,00 грн (щомісячно);
надбавка за ОПС – 10647,00 грн (щомісячно);
надбавка за таємність – 1416,00 грн (щомісячно);
надбавка за класність не нараховувалась та не виплачувалась; 
премія: з січня-вересень – 3304 грн (щомісячно); у жовтні – 5842,07 грн; у листопад-грудні – 3304 грн (щомісячно);
індексація: у січні – 3304,00 грн; у лютому-грудні – 13216,00 грн;
грошова допомога для оздоровлення нарахована у розмірі – 41659,00 грн;
матеріальна допомога для вирішення СПП нарахована у розмірі – 41659,00 грн.
додаткова винагорода: у березні – 29550,69 грн; у квітні – 5806,45 грн; у травні-грудні – 30000,00 грн (щомісячно);
- з січня 2023 року по грудень 2023 року становить: 
оклад за військове звання - 1480,00 грн (щомісячно);
посадовий оклад - 9440,00 грн (щомісячно); 
надбавка за вислугу років – 5460,00 грн (щомісячно);
надбавка за ОПС – 10647,00 грн (щомісячно);
надбавка за таємність – 1416,00 грн (щомісячно);
надбавка за класність не нараховувалась та не виплачувалась; 
премія: у січні – 13216,00 грн; у лютому-жовтні – 36816,00 грн (щомісячно); у листопаді – 33134,40 грн; у грудні – 36816,00 грн;
індексація: не нараховувалась та не виплачувалась;
грошова допомога для оздоровлення нарахована у розмірі – 65259,00 грн;
матеріальна допомога для вирішення СПП нарахована у розмірі – 65259,00 грн.
додаткова винагорода: у січні – 30000,00 грн; у лютому-грудні не нараховувалась та не виплачувалась;
- з січня 2024 року по грудень 2024 року становить: 
оклад за військове звання - 1480,00 грн (щомісячно);
посадовий оклад - 9440,00 грн (щомісячно); 
надбавка за вислугу років – 5460,00 грн (щомісячно);
надбавка за ОПС – 10647,00 грн (щомісячно);
надбавка за таємність – 1416,00 грн (щомісячно);
надбавка за класність не нараховувалась та не виплачувалась; 
премія – 36816,00 грн (щомісячно);
індексація: з січня по липень не нараховувалась та не виплачувалась; з серпня по листопад – 130,20 грн; у грудні – 254,35 грн;
грошова допомога для оздоровлення нарахована у листопаді у розмірі – 65259,00 грн;
матеріальна допомога для вирішення СПП не нараховувалась та не виплачувалась.
- з січня 2025 року по 04 вересня 2025 року становить: 
оклад за військове звання: з січня по серпень – 1480,00 грн (щомісячно); у вересні – 197,33 грн;
посадовий оклад: з січня по серпень – 9440,00 грн (щомісячно); у вересні – 1258,67 грн; 
надбавка за вислугу років: з січня по серпень – 5460,00 грн (щомісячно); у вересні 728,00 грн;
надбавка за ОПС: з січня по серпень – 10647,00 грн (щомісячно); у вересні 1419,60 грн;
надбавка за роботу в умовах режимних обмежень: з січня по серпень – 1416,00 грн (щомісячно); у вересні 188,80 грн;
премія: з січня по серпень – 36816,00 грн (щомісячно); у вересні 4908,81 грн;
індексація: не нараховувалась та не виплачувалась по червень; у липні-серпні – 133,23 грн; у вересні – 17,76 грн;
грошова допомога для оздоровлення нарахована у вересні у розмірі 65259,00 грн;
матеріальна допомога для вирішення СПП не нараховувалась та не виплачувалась.
Відтак позивач, не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, звернулася до суду з даним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі, -Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення, окрім іншого, входять посадовий оклад та оклад за військовим званням.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка передбачала з 01.03.2018 збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців (далі, - Постанова № 704).
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).
Пунктом 6 постанови №103внесено зміни до постанови №704, внаслідок яких пункт 4 постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 пункт 4 постанови № 704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно з якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція пункту 4 постанови №704, яка існувала до зазначених змін.
Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені постановою №103, зокрема, до пункту 4 постанови №704, визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020 діє редакція пункту 4 постанови №704, яка існувала до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але з гарантією того, що такий показник прожиткового мінімуму повинен становити не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
При вирішенні питання щодо можливості застосування мінімальної заробітної плати, в даному випадку не менше її 50 відсотків, як розрахункової величини при обрахунку посадового окладу, суд враховує, що пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Норми пункту 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII були чинними як на дату прийняття постанови №704, так і станом після 29.01.2020, та неконституційними не визнавалися.
Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є постанова №704, місце таких в системі нормативно-правових актів, оскільки всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, перевагу слід надати положенням Закону, як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розд. ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, суд доходить висновку, що п.4 постанови № 704 з 29.01.2020 року має застосовуватись в наступній редакції: “Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.”.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023, яка набрала чинності з 20.05.2023, було внесено зміни до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, виклавши абз.1 постанови у наступній редакції: “Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14”.
Тобто, починаючи з 20.05.2023, пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, з огляду на визначені в частинні третій статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами пункт 2 постанови № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови № 704 в частині, що суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу, а саме закону про Державний бюджет України на відповідний рік не підлягає застосуванню як такий, що є протиправним і таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили.
Тобто, позивач мав право на обчислення грошового забезпечення, виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, як до 19.05.2023 так і після цієї дати, після прийняття постанови № 481.
При цьому Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10 січня 2023 року у справі № 340/507/22 суд вказав, що такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2026 по справі № 520/5814/24 відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 року у справі № 420/3824/25, та зазначив, що пункт 4 постанови № 704 підлягає застосуванню у первинній редакції, а саме в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - закону про Державний бюджет України на відповідний рік, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), оскільки суд не вправі, вирішуючи спір, застосовувати дефектний нормативно-правовий акт безвідносно до того чи був він чинним чи ні на момент виникнення спірних відносин.
Також, у вказаній постанові Судова палата зазначила, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, що стосуються реалізації конституційного права на соціальний захист, і сформулював юридичні позиції, згідно з якими за Конституцією України певні категорії громадян України потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, Рішення від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).
Так, у Рішенні від 20 грудня 2016 № 7-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, пов`язані з особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захист суверенітету і територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України); потреба в додаткових гарантіях соціального захисту цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
У первинній редакції пункту 4 Постанови № 704 Кабінет Міністрів України визначив розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями прожитковий мінімум, встановлений законом на поточний рік, як державний соціальний стандарт, встановлений законом, який був покликаний забезпечити достатній рівень життя військовослужбовців на фоні росту цін та інфляції в країні та уникнути необхідності одноразових, штучних підвищень грошового забезпечення за рахунок видання окремих нормативно-правових актів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються з метою, зокрема визначення механізму реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України (положення статті 2 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Згідно з приписами статті 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.
Відповідно до пояснювальної записки до проєкту Постанови № 704 необхідність її прийняття була зумовлена потребою реформування системи грошового забезпечення військовослужбовців, оптимізації структури грошового забезпечення та підвищення рівня грошового забезпечення військовослужбовців, який узгоджено з мінімальною заробітною платою в державі шляхом установлення розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням у співвідношенні до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Натомість пункт 4 Постанови № 704 в редакції пункту 2 Постанови № 481 замінює такий державний соціальний стандарт як прожитковий мінімум на сталу величину - 1762,00 грн, застосування якої при визначенні посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців не лише суттєво зменшує їх розміри окладів, а й зводить нанівець мету прийняття Постанови № 704 як такої.
Така зміна правового регулювання щодо розрахунку грошового забезпечення військовослужбовців скасовує основну новелу пункту 4 Постанови № 704, яка полягала в тому, що розміри посадових окладів, окладів за військовим званням співвідносилися до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який установлюється законом про Державний бюджет на відповідний календарний рік, а також призводить до збільшення питомої частки додаткових видів грошового забезпечення, що нівелює ідею оптимізації структури грошового забезпечення та гарантії захищеності грошового забезпечення військовослужбовців від негативних економічних факторів.
Приписи пункту 4 Постанови № 704 у первинній редакції відповідали вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, який запровадив розрахунковою величиною для визначення посадових окладів різних категорій публічних службовців саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Враховуючи вище викладене, застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, у період з 29.01.2020 по 04.09.2025 є протиправним.
Таким чином, суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що за час проходження позивачем військової служби за період з 29.01.2020 по 04.09.2025 відповідач мав нараховувати та виплачувати грошове забезпечення із розрахунком посадового окладу, окладу за військовим званням та всіх інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до п.4 Постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік (у даному випадку станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 та 01.01.2025) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.
Поміж з тим, апеляційний суд зауважує, що 18.06.2025 набрало чинності рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі №320/29450/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 та яким визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними. Визнано протиправним та нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Враховуючи викладене, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги. 
Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994. 
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інститута Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 у справі № 420/40182/25 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик