Справа № 569/4962/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Баланович М.В.
за участі представника позивача Антонюк К.З.
представника відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у сумі 118548,50 грн, суму пені в розмірі 4405,28 грн, суму інфляційних витрат в розмірі 23004,98 грн, суму трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 7179,20 грн, витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 3328,00 грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у сумі 8366,22 грн.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». 
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №402948043 від 08.11.2024 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», дата реєстрації 26.12.2015 року, на підставі договору іпотеки, серія та номер: 2639, виданий 26.11.2007, видавник приватний нотаріус Рівненського МНО Червук О.В.
Відповідач ТОВ «Кей-Колект» є споживачем послуг, отримує квитанції на оплату та користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а отже, зобов`язаний оплатити заборгованість. Внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів станом на 01.02.2026 року виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Від добровільного погашення заборгованості відповідачі ухиляються.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, з повідомленням (викликом) сторін.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що ТОВ «Кей-Колект» набуло право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у позасудовому порядку як іпотекодержатель шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з 26.12.2015. Водночас після переходу права власності у квартирі продовжили мешкати колишні мешканці, які фактично й споживали комунальні послуги, тоді як ТОВ «Кей-Колект» фактичним споживачем таких послуг не було. Факт державної реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» не свідчить про фактичне споживання ним теплової енергії та гарячої води у спірний період. 
Крім того, значна частина заявленої до стягнення основної суми сформована за платежами, строк звернення щодо яких сплив задовго до подання позову. З огляду на те, що позовну заяву складено 25.02.2026 року та як вбачається з Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подано до суду 02.03.2026, трирічний строк звернення до суду сплив щодо всіх щомісячних платежів, строк сплати яких настав до 02.03.2023 року. З наведеного розрахунку, сукупна зміна сальдо за період з березня 2023 року по січень 2026 року становить 30 679,99 грн (126 914,72 грн - 96 234,73 грн). Враховуючи, що з ТОВ «Кей-Колект» заявлено до стягнення 118 548,50 грн основного боргу, щонайменше 87 868,51 грн (118 548,50 грн - 30 679,99 грн) заявлено поза межами позовної давності. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема про стягнення неустойки. Пеня, інфляційні втрати та три проценти річних не можуть бути стягнуті у тій частині, в якій вони нараховані на заборгованість, охоплену позовною давністю. Позивач просить стягнути пеню за період з 01.02.2025 по 31.01.2026. Водночас навіть із дати звернення з позовом до суду — 02.03.2026 — вбачається, що щонайменше частина заявленої пені за період з 01.02.2025 пред`явлена поза межами однорічної позовної давності, встановленої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України. Крім того, пеня, інфляційні втрати та три проценти річних заявлені позивачем за період дії воєнного стану. Отже, вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Кей-Колект» пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних є безпідставними також і з цієї самостійної підстави. позивач не довів фактичного споживання ТОВ «Кей-Колект» спірних житлово-комунальних послуг, а розрахунок основної заборгованості та похідних вимог у частині вимог до ТОВ «Кей-Колект» не дає можливості перевірити їх правильність і законність, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.
У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 до грудня 2015 року. Борг виник у 2009 році внаслідок несплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. До моменту зміни власника (грудень 2015 року) сума заборгованості складала 8 366,22 грн. Таким чином, відповідальність за борг, що утворився у період з 2009 по грудень 2015 року, покладається на ОСОБА_2 як на власника об`єкта нерухомості в цей період. Після переходу права власності до Товариства з обмеженою відповідальністю “КЕЙ-КОЛЕКТ” заборгованість не була погашена, а нарахування плати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання продовжувалося. Станом на 01.02.2026 року заборгованість ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» становить 118548,50 грн.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» позов не визнав з підстав наведених у відзиві, зазначив, що відповідач є власником квартири з 26.12.2015. Водночас після переходу права власності у квартирі продовжили мешкати колишні мешканці, які фактично й споживали комунальні послуги. Позовну давність слід застосовувати з 27.09.2017 року.
Відповідач ОСОБА_2  в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання.
Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». 
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №402948043 від 08.11.2024 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», дата реєстрації 26.12.2015 року, на підставі договору іпотеки, серія та номер: 2639, виданий 26.11.2007, видавник приватний нотаріус Рівненського МНО Червук О.В.
З оборотної відомості за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 11.2009р. по 02.2006р. за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що станом на 01.02.2026 по особовому рахунку наявна заборгованість в розмірі 126914,72 грн.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються, зокрема, Житловим Кодексом України, законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «;Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Одним із різновидів комунальних послуг є послуги з постачання тепловоїенергії та гарячої води (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).
В силу ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Згідно положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.
Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.
Таким чином, закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку.
Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до п.37 Постанови Кабінету міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», споживач не звільняється від оплати за житлово-комунальні послуги у разі тимчасової відсутності в житловому приміщенні.
Тобто, персональне не отримання послуги з теплопостачання не є підставою для звільнення власника майна від оплати фактично наданих послуг.
На користь вказаному свідчать прийнята Верховним Судом правова позиція, висловлена у постановах від 19.08.2020 р. у справі № 703/2200/15-ц, від 02.04.2020р. у справі № 757/29813/17-ц, згідно з якою не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, не звільняє його як власника квартири від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17.
Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано.
Суд зауважує, що послуга з централізованого опалення є обов`язковою до оплати незалежно від проживання у житлі його власника, оскільки надається в опалювальний сезон у будь-якому випадку (крім квартир, які відключені від мереж централізованого опалення). 
Розрахунок вартості наданих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснений ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго".
Оборотна відомість за особовим рахунком № НОМЕР_1  містить інформацію про опалювальну площу, кількість прописаних осіб у помешканні, тарифи, період надання послуги, нарахування та здійснені оплати, тобто, містить інформацію щодо предмета доказування, одержана позивачем в порядку, встановленому законом, підтверджує обставини справи, а тому підстави для визнання цього доказу неналежним та недопустимим відсутні. Власного розрахунку заборгованості відповідач суду не надав.
Суд також встановив, що відповідач ТОВ "Кей-Колект" набув право власності на спірну квартиру 26.12.2015 року на підставі договору іпотеки.
З урахуванням вказаних обставин, стягненню з відповідачів підлягає заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, оскільки відповідачі, отримавши послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання належної якості, зобов`язані, як власник спірної квартири, оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі чинних тарифів.
Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності суд зазначає таке.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За положеннями ч.1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за договором позовна давність за вимогами кредитора про стягнення коштів, сплату яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
30 березня 2020 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.
Зокрема, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин (який тривав до 30 червня 2023 року).
Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
04.09.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України» щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025 року, яким пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - виключено.
З урахуванням вказаним норм, позовна давність сплила до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до 01 квітня 2017 року минуло три роки. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2009 року до вересня 2017 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності.
Позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.
З відповідача ТОВ "Кей-Колект" підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з вересня 2017 року до 01 лютого 2026 року, яка за вказаний період становить 99382,44 грн.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційні втрати на суму заборгованості за період з 01.02.2025-31.01.2026 становлять 17070,03 грн, три проценти річних від простроченої суми - 5457,06 грн.
У постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), це законодавчо встановлений і мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, який не підлягає зменшенню судом. Суд також не може зменшити розмір інфляційних втрат, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, а входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу.
З огляду на вказане, відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.
Позивач також заявив до стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за послуги теплопостачання, яка підлягає до задоволення в розмірі 3400 грн.
Частиною першою статті ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлений обов`язок споживача у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
З огляду на встановлені у справі обставини позов належить задовольнити частково.
За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 2582,16 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 99382 (дев"яносто дев"ять тисяч триста вісімдесят дві) грн 44 коп, пеню у сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп, інфляційні втрати у сумі 17070 (сімнадцять тисяч сімдесят) грн 03 коп, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 5457 (п"ять тисяч чотириста п"ятдесят сім) грн 06 коп.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відмовити.
У частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 2582 (дві тисячі п"ятсот вісімдесят дві) грн 16 коп у відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул. Данила Галицького, буд.27; код ЄДРПОУ 36598008;
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», адреса: 01103 м.Київ вул.Менделєєва,12 оф.94/1 ЄДРПОУ 37825968
відповідач - ОСОБА_2 , адреса : АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 
Повний текст рішення складений 07.05.2026 року.

Суддя І.О.Гордійчук