Справа № 761/9852/26
Провадження № 3/761/2772/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши матеріали щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2026 серії ЕПР1 № 601518 гр. ОСОБА_1 26.02.2026, приблизно о 18 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Саксаганського у місті Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.
Вказаними діями, на думку особи, яка склала протокол, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), що тягне відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2026 серії ЕПР1 № 601501 водій ОСОБА_1 керував вказаним вище автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння підтверджений даними тесту, проведеного за допомогою приладу «Драгер», вміст алкоголю становив 2,67 проміле. 
Вказаними діями, на думку особи, яка склала протокол, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, що тягне відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 заперечував наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що до інкримінованої дорожньо-транспортної пригоди він не причетний. 
Стверджував, що залишив транспортний засіб припаркованим за вказаною адресою поблизу місця свого проживання близько 14 год. 45 хв., після чого вирішував особисті питання, зокрема зустрівся з товаришем, разом з яким вживав спиртні напої. До транспортного засобу повернувся близько 19 год. з метою забрати документи, де зустрівся з власниками автомобіля «Land Rover», які висловили припущення про його причетність до зіткнення з їх транспортним засобом та викликали працівників поліції.
Також зазначив, що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. За його словами, відомості про нібито керування ним автомобілем працівники поліції отримали від потерпілих, при цьому стверджував, що висновки про його причетність до інкримінованих правопорушень ґрунтуються виключно на припущеннях потерпілого та працівників поліції.
Звертав увагу, що працівники поліції мали об`єктивну можливість перевірити його доводи шляхом витребування та дослідження записів із камер відеоспостереження, розташованих поблизу місця події. Разом з тим вказані дії поліцейські залишили поза увагою.
Крім того, пояснив, що наявні на його автомобілі пошкодження за своїм характером та розміром не відповідають пошкодженням автомобіля «Land Rover», а виникли внаслідок іншої дорожньо-транспортної пригоди, у якій він був потерпілим, про що надав працівникам поліції на місці відповідну постанову суду.
З огляду на викладене просив закрити провадження у справі у зв`язку з недоведеністю факту керування ним транспортним засобом та відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.
Суддя, заслухавши гр. ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи - протоколи про адміністративні правопорушення 26.02.2026 серії ЕПР1 № 601518, серії ЕПР1 № 601501, які складені уповноваженою особою, схему ДТП, відеозапис з нагрудних камер БК 473565, 472288, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Реалізація вказаного завдання здійснюється шляхом оцінки судом доказів, якими у силу ст. 251 КУпАП можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні.
До таких доказів закон відносить пояснення свідків, висновки експертів, показання технічних приладів та засобів, відеозаписів тощо.
Зазначені положення закону передбачають, що особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, піддає відповідній правовій оцінці докази, які містяться у матеріалах справи. Дослідження та врахування саме цих доказів має привести до обґрунтованого висновку про винуватість особи.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.02.2026 серії ЕПР1 № 601518 гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР.
Пунктом 2.3.«б» ПДР визначено, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно з п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки повинен дотримувати безпечного інтервалу.
Крім того, відповідно до протоколу від 26.02.2026 серії ЕПР1 № 601501 ОСОБА_1 порушив вимогу п. 2.9 «а» ПДР, яка передбачає заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.
Отже, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є особа, яка, керуючи транспортним засобом, порушила вимоги ПДР і спричинила дорожньо-транспортну пригоду.
Разом з цим суб`єктами адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є водій або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Таким чином, матеріалами справи має бути доведено, що саме гр. ОСОБА_1 у визначений у протоколах час та за викладених у них обставин керував транспортним засобом «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та внаслідок такого керування допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, а також керував зазначеним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
У силу рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» адміністративні правопорушення, за які передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, є за своїм змістом кримінально-правовими, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: особа, яка притягається до відповідальності, має право отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; тягар доказування, який покладений на відповідний адміністративний орган, є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
З наведеного витікає, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд не має права самостійно збирати додаткові докази, витребовувати документи, отже, рішення приймається судом виключно на підставі даних адміністративного протоколу та доказів, які підтверджують або спростовують викладені у протоколі обставини інкримінованого порушення.
Разом з цим, дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності не підтверджено поза розумним сумнівом факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений у протоколах час, у зв`язку з чим наявні сумніви щодо доведеності його вини, які відповідно до вимог закону тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Зокрема, доказом, що на думку працівників поліції, підтверджує наявність у діях гр. ОСОБА_1 ознак інкримінованих йому правопорушень, є долучений до протоколу відеозапис.
Дослідженням зазначеного відеозапису встановлено, що автомобіль «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлений працівниками поліції у нерухомому стані, припаркований на вулиці Саксаганського у місті Києві, поруч з автомобілем «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Поблизу з транспортними засобами перебували гр. ОСОБА_1 та інша особа, анкетні дані якої у матеріалах справи не зазначені, потерпіла ОСОБА_2 перебувала за кермом автомобіля «Land Rover».
На відеозаписі також зафіксовано, що працівники поліції здійснюють спілкування з особами, які перебували на місці події, при цьому безпосередній момент керування транспортним засобом «КІА» гр. ОСОБА_1 не зафіксований. 
Інших об`єктивних даних, які б підтвердили факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.
За таких обставин, з урахуванням відсутності у матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом у визначений час, проведення щодо нього огляду на стан алкогольного сп`яніння не дає можливості встановити наявність або відсутність стану сп`яніння саме під час керування транспортним засобом, що виключає можливість доведення складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, за відсутності доказів керування транспортним засобом у момент події не доведено й факт вчинення ним дій як водієм, які могли б утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи наведене, суддя дійшов висновку про недоведеність вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в:
Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити через відсутність у його діях події та складу вказаних правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя             В.М. Циктіч