ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2026 Справа № 914/3254/25 
Господарський суд Львівської області в складі судді Бортник О. Ю. за участі секретаря судового засідання Леника Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Вижницької окружної прокуратури, м. Вижниця, Чернівецька область, в інтересах держави в особі позивача: Путильської селищної ради, селище Путила, Чернівецька область,
до відповідача 1: Приватного підприємства «Енерготрансзахід», м. Львів,
до відповідача 2: Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, смт. Путила,
про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 20.09.2022 р., № 2 від 26.09.2022 р., № 3 від 27.09.2022 р. до договору № 107/01/22/13 від 31.01.2022 р. та стягнення коштів

За участі представників:
від прокуратури: Слиш Г.П. - прокурор,
від позивача: не з`явився,
від відповідача 1: Бойко В.В. - адвокат,
від відповідача 2: не з`явився,.
Суть спору: Вижницька окружна прокуратура, м. Вижниця, Чернівецька область, звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Путильської селищної ради, селище Путила, Чернівецька область, до Приватного підприємства «Енерготрансзахід», м. Львів, та до Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, смт. Путила, про визнання недійсними Додаткових угод № 1 від 20.09.2022 р., № 2 від 26.09.2022 р. та № 3 від 27.09.2022 р. до Договору про закупівлю електричної енергії № 107/01/22/13 від 31.01.2022 р. та стягнення 67808,24 грн. з відповідача 1 на користь позивача.
Згодом прокуратурою в інтересах позивача подано заяву про зменшення позовних вимог в частині суми, яку прокуратура просить стягнути з відповідача 1, до 37416,19 грн. 
Стислий виклад позиції прокурора та позивача.
На думку прокурора та позивача, спірні додаткові угоди суперечать приписам ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» в частині підвищення ціни за одиницю товару. Вказане зумовило оплату продукції відповідачем 2 відповідачу 1 за завищеною ціною. Відповідач 2 фінансується з міського бюджету, а тому 37416,19 грн. надмірно сплачених бюджетних коштів підлягають поверненню у місцевий бюджет.
При цьому прокурор в частині позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод № 2 та № 3 посилається на таку підставу: «Однак, зважаючи на те, що збільшення ціни на електричну енергію не відбулось та додаткова угода № 1 від 20.09.2022 є незаконною та підлягає визнанню недійсною, згідно вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (закон, який діяв на момент укладення договору), оскільки істотні умови договору не можуть збільшуватись не більше ніж на 10 %, в зв`язку із чим і додаткова угода № 2 від 26.09.2022 підлягає визнанню недійсною. 
Однак, зважаючи на те, що збільшення ціни на електричну енергію не відбулось та додаткова угода № 1 від 20.09.2022, № 2 від 26.09.2022 є незаконними та підлягають визнанню недійсними, згідно вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (закон, який діяв на момент укладання договору), оскільки істотні умови договору не можуть збільшуватись не більше ніж на 10 %, в зв`язку із чим і додаткова угода № 3 від 27.09.2022 підлягає визнанню недійсною.».
Прокурор та позивач посилаються на норми Договору, ст. 189 ГК України, ст.ст. 203, 215, 334, 628, 629, 632, 651-655 ЦК України, а також на порушення спірними додатковими угодами вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
Заперечення відповідача 1.
Відповідач 1 у відзиві (том справи 1, а.с. 134-142) просить у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що спірні додаткові угоди в частині підняття ціни відповідають приписам п. 5.5.2. Договору та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Наведені правові норми надають право вносити зміни до Договору в частині збільшення ціни на одиницю товару не більше, ніж на 10 %, у порівнянні з попередніми умовами договору та додатковими угодами до нього, щоразу. При цьому законодавець вимагає лише аби така зміна ціни за одиницю товару не призводила до збільшення суми, зазначеної в договорі про закупівлю.
Відповідач 1 заперечує правильність зробленого прокуратурою розрахунку сум, які вона просить стягнути на користь селищної ради. Так, при здійсненні розрахунку прокуратурою в інтересах позивача помилково враховано Акт № 743/1 прийому-передачі електроенергії від 16.12.2022 р. та платіжне доручення № 109 від 23.12.2022 р., які стосувалась поставок електричної енергії за іншим договором.
Відповідач 1 вважає, що коливання ціни на Товар було реальним та він його документально підтвердив шляхом посилання на дані офіційного сайту АТ «Оператор ринку», як це передбачено п. 5.8. Договору, оскільки згідно з частинами 5 та 6 статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії» ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку на добу наперед визначається для кожного розрахункового періоду оператором ринку. Ці ціни оприлюднюються на сайті оператора ринку, який має відповідну ліцензію.
Відповідач 1 зазначає, що вперше він запропонував своєму контрагенту за Договором збільшити ціну Товару (електроенергії) через вісім місяців з моменту укладення Договору. За 20 днів до дня введення нової ціни він повідомляв відповідача 2 (споживача) про зростання ціни та його право розірвати договір, у випадку, якщо він не погоджується із зростанням ціни за одиницю товару. Однак, відповідач 2 вважав за доцільне вносити зміни до Договору та не розривати його. 
На думку відповідача 1 прокурор подав позов в інтересах державного підприємства, а не держави, на що прокуратура не має повноважень.
Відповідь прокуратури на відзив (том справи 1, а.с. 182-189).
Прокуратура вважає, що коливання ціни на електроенергію на ринку в межах 10 % при укладенні спірних додаткових угод сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено, що є порушенням ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Прокуратура погоджується з запереченнями відповідача 1 в частині розрахунку суми, яку прокуратура просить стягнути з нього.
Щодо права на представництво інтересів органу місцевого самоврядування в суді, то прокуратура посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладено у постанові від 15.10.2019 р. у справі № 903/129/18, та на неналежне виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень у спірних правовідносинах, а саме: на факт його не звернення до суду з відповідними позовними вимогами.
Заперечення відповідача 1 на відповідь на відзив прокуратури (том справи 1, а.с. 208-210), Додаткові пояснення відповідача 1 від 13.01.2026 р. та від 17.03.2026 р. (том справи 2, а.с. 1-3, а.с. 53-59).
Відповідач 1 наводить аналогічні аргументи до тих, які він виклав у відзиві на позовну заяву.
Відповідач 1 заперечує проти тверджень прокуратури у позовній заяві (аркуш 5 позову, абз. 2) та у відзиві (аркуш 3, останній абзац) про те, що «збільшення ціни на електричну енергію не відбулось» та наводить дані з офіційного сайту АТ «Оператор ринку» щодо цін по Об`єднаній енергетичній системі України.
Відповідач 1 посилається висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладено у п. 37 постанови у справі № 920/19/24 від 21.11.2025 р., та просить суд застосувати ст. 236 ЦК України та правові норми, які закріплено у частинах 5 та 6 ст. 67 Закону України «Про ринок електричної енергії».
Відповідач 1 посилається на те, що АТ «Оператор ринку» постановою НКРЕКП № 1216 від 25.06.2019 р. видано ліцензію на право провадження господарської діяльності із здійснення функцій оператора ринку, тому інформація про середньозважені ціни на електроенергію на РДН на сайті цього оператора є правдивою.
Прокуратурою не надано жодного доказу, який би спростовував факт зростання цін на електричну енергію.
Відповідач 1 вважає, що в силу ч. 1 ст. 640 ЦК України Договір укладено з моменту одержання відповідачем 1 рішення від 19.01.2022 р. про намір укласти Договір про закупівлю з переможцем. Тому він порівнює величини ціни на електроенергію з моменту надання пропозиції і до моменту збільшення ціни на ринку.
Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 3.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії для підтвердження коливання ціни на ринку, коливання цін на ринку може бути підтверджено цінами, які існували не пізніше третьої декади серпня 2022 р.
Виконання договору відбувалось до 31.12.2022 р., тому ч. 3 ст. 632 ЦК України у даному випадку не може застосовуватись.
Додаткові пояснення та заява прокуратури (том справи 2, а.с. 34-39, а.с. 65-68).
Прокуратура в обґрунтування позовних вимог посилається на приписи п.п. 2 п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 р. «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі».
Прокуратура вважає, що документом, який підтверджує коливання ціни на ринку на товар, може бути лише інформація (довідка) або конкретний експертний висновок відповідного органу, який має повноваження моніторити ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах на такий товар.
На думку прокуратури, «середньозважені ціни на електричну енергію, які долучені до додаткової угоди № 1 які стали підставою для збільшення ціни на електричну енергію згідно з умовами додаткових угод не підтверджують коливання ціни на електричну енергію на ринку, а відображають інформацію станом на певні дати та/або періоди.». Надана відповідачем 1 інформація має лише довідковий характер. «Лише документи компетентного органу, які містять інформацію про коливання ціни такого товару на ринку, можуть бути підставою для внесення змін до Договору в частині визначення ціни. В свою чергу, довідки інформативного характеру до таких не відносяться.».
Прокуратура вважає, що коливання цін на товар має відбуватись з моменту укладення договору і до внесення змін до нього. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 3.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312 споживачі мають бути поінформовані про зміну умов договору не пізніше, ніж за 20 днів до застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.
Прокурор посилається на приписи ч. 3 ст. 632 ЦК України та постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/2321/22.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
Підготовче засідання у справі відкладалось, строк підготовчого провадження у справі продовжувався з підстав, зазначених в наявній у матеріалах справи ухвалі суду.
Ухвалою суду залишено без розгляду клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі від 19.11.2025р., прийнято до розгляду заяву Керівника Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області від 07.11.2025р. № 50-107-279-ВИХ-25, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/3254/25 до судового розгляду по суті.
Судове засідання з розгляду справи по суті судом відкладалось з підстав, зазначених в наявних у матеріалах справи ухвалах суду.
Мотивувальна частина рішення.
Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин між учасниками справи, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування факту недійсності додаткових угод № 1, № 2 та № 3 з підстав невідповідності їх вимогам закону в момент укладення та факту спричинення укладенням спірних додаткових угод безпідставної переплати відповідачем 2 відповідачу 1 суми, яку прокуратура просить стягнути на користь позивача.
Спростування наявності наведених обставин належить до предмета доказування учасників справи, які мають у ній протилежний процесуальний інтерес.
Вичерпний перелік доказів, якими прокурор, позивач та відповідачі підтверджують існування обставин, що належать до їхнього предмета доказування, або підтверджують надані суду пояснення, зазначено ними у додатках до позовної заяви, відзиву, відповідей на відзиви, пояснень, заяв та клопотань.
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, вірогідність наявних у матеріалах справи та перевірених судом доказів, застосовуючи викладені нижче норми права та вважаючи встановленими наведені нижче обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 203, ст.ст. 215, 216, 1212 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 статті 203 ЦК України.
Згідно з цією правовою нормою зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Згідно з п.п. 1 та 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, а також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Між відповідачами у справі 31 січня 2022 р. укладено Договір 107/01/22/13 про постачання електричної енергії споживачу (том справи 1, а.с. 31-36).
У п. 5.2. цього Договору сторони погодили, що ціна 1 кВт год. електричної енергії за цим Договором становить 4,00 грн. разом з ПДВ.
При цьому у п. п. 5.5.2. та 5.17. Договору сторони дійшли згоди, що зміна ціни в бік збільшення за одиницю електричної енергії не більше, ніж на 10 % є можливою у разі коливання ціни на ринку за умови, що зазначена ціна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Сторони домовились, що оплата послуги з передачі електричної енергії для Споживача, здійснюється через постачальника. Посилаючись на вказані норми Договору, представник відповідача 1 у судових засіданнях доводив, що у ціну 4,00 грн. з ПДВ за 1 кВт год. електричної енергії включено, крім вартості електричної енергії, яка споживається відповідачем 2, ще й вартість послуги з передачі електричної енергії, яку відповідач 1 перераховував надавачу такої послуги за споживача. 
Прокуратура та позивач таких аргументів відповідача 1 не заперечили, доказів на їхнє спростування суду не надали.
У подальшому відповідачі уклали між собою спірні: Додаткову угоду № 1 від 20 вересня 2022 р. (том справи 1, а.с. 40-41), якою збільшено вартість одиниці товару до 3,574452 грн. за кВТ/год. без ПДВ (4,28 грн. за кВТ/год. з ПДВ) з 01.09.2022 р. та зменшено кількість товару; Додаткову угоду № 2 від 26.09.2022 р. (том справи 1, а.с. 50-51), якою збільшено ціну за одиницю товару з 11.09.2022 р. до 3,737946 грн. за кВт/год. без ПДВ (4,4855352 грн. з ПДВ) та зменшено загальну кількість товару; Додаткову угоду № 3 від 27.09.2022 р., якою збільшено з 21.09.2022 р. ціну за одиницю товару до 4,839324 грн. разом з ПДВ та зменшено кількість товару, що закуповується.
Однак, згідно з ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції, яка була чинна на момент укладення спірних додаткових угод, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
З огляду на викладене, ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Такий висновок суду відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 24 січня 2024 р. у справі № 922/2321/22 (п. 78).
За таких обставин, доводи відповідача 1 про те, що ціна за одиницю товару правомірно може збільшуватись кожного разу при коливанні ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, але не більше, ніж на 10 %, порівняно із попередньою ціною, кожного окремого разу (каскадне збільшення ціни щоразу не більше, ніж на 10 %), безпідставні. 
Укладенню Додаткової угоди № 1, № 2 та № 3 передували листи відповідача 1 від 10.08.2022 р. (том справи 2, а.с. 5-9), від 13.09.2022 (том справи 1, а.с. 37-39), від 26.09.2022 р. (том справи 1, а.с. 47-49). Від 27.09.2022 р. (том справи 1, а.с. 52-55) до відповідача 2, у яких він повідомляв про коливання ціни на ринку в бік зростання та долучав відповідні матеріали із офіційного сайту Оператора ринку.
Відповідач 1 у судових засіданнях доводив, що він надсилав у серпні 2022 р. на адресу відповідача 2 ще один лист, який стосувався додаткової угоди № 2. На вказаний лист відповідач 1 посилався у судовому засіданні та демонстрував такий лист суду та представнику прокуратури. 
Відповідач 1 стверджує і вказане підтверджується матеріалами справи, що на недотримання відповідачами вимог п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 3.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312, в частині необхідності інформування про зміну умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до застосування, з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір, прокурор у позовній заяві не посилався, заяв про зміну підстав позову не подавав. На наведені вище норми права прокуратура послалась лише у своїх поясненнях від 17.03.2026 р., які подано на стадії розгляду справи по суті. За таких обставин, відповідач 1 не вбачав необхідності подавати докази, які не стосувались предмету спору у справі на стадії підготовчого провадження, а у подальшому, на стадії розгляду справи по суті, після 17.03.2026 р., він уже не мав такої правової можливості подати ці докази.
Представник Відповідача 1 у судовому засіданні стверджував, що у прокуратури такі листи за серпень 2022 р. є, однак, до позову прокуратура їх не долучила. 
Той факт, що ціна за одиницю товару (1 кВт/год. електроенергії) на ринку електричної енергії зросла у період з дати оприлюднення повідомлення про намір укласти договір (том справи 1, а.с. 29), а саме з 19.01.2022 р., і до 10.08.2022 р. (дата повідомлення відповідачем 1 відповідача 2 листом про необхідність внесення змін до договору), підтверджується інформацією, яку розміщено на сайті ДП «Оператор ринку», на РДН в торговій зоні «ОЕС України» та інформацією, на яку посилався відповідач 1 у листах. Так, відповідно до даних Оператора ринку, які розміщено на його офіційному сайті https://www.oree.com.ua/, станом на 19.01.2022 р. середньозважена ціна за 1 МВт/год. електричної енергії РДН ОЕС України становила 2799,96 грн. без ПДВ, а станом на 10.08.2022 р. (дата скерування відповідачем 1 відповідачу 2 першого листа з вимогою внести зміни до Договору) - 3012,58 грн. без ПДВ за 1 МВт/год. Ціна зросла на 7,79 %. Тоді як додатковою угодою № 1 ціну за одиницю товару збільшено на 7,23356 %. Аналогічно зросли на 26,75539126 % й середньозважені цини за електричну енергію у третій декаді серпня 2022 р. (3113,48 грн./МВт. год. без ПДВ), порівняно із ціною, яка існувала на день укладення 31.01.2022 р. Договору (2456,29 грн./МВт. год. без ПДВ). 
Станом на 01.09.2022 р. середньозважена ціна за 1 МВт/год. електричної енергії РДН ОЕС України становила 3225,5 грн. без ПДВ, тоді як ціну за Договором відповідачами з 01.09.2022 р. збільшено до 3,574452 грн. за 1 кВт/год. без ПДВ. При чому у вказану ціну, відповідно до п. 5.17. Договору включено також вартість з послуги з передачі електричної енергії для Споживача.
За період з 01.09.2022 р. до 11.09.2022 р. (дата підняття ціни за Додатковою угодою № 2 до 4,4855352 грн. за 1 кВт/год. з ПДВ) середньозважена ціна за 1 МВт/год. електричної енергії РДН ОЕС України зменшувалась лише 02.09.2022 р. (3203,47 грн. за 1 МВт/год. без ПДВ), 03.09.2022 р. (3136,58 грн. за 1 МВт/год. без ПДВ), 04.09.2022 р. (3032,39 грн. за 1 МВт/год. без ПДВ). В усі подальші дні ціна лише зростала. Середньозважена ціна за 1 МВт/год. електричної енергії РДН ОЕС України за перших 11 днів вересня 2022 р. становила 3310,63 грн. /МВт/год. без ПДВ. 
Середньозважена ціна РДН ОЕС України у січні 2022 р. становила 2855,07 грн. за 1 МВт/год. без ПДВ, а у вересні 2022 р., коли укладено Додаткові угоди № 1 та № 2, - 3503,26 за 1 МВт/год. без ПДВ.
Зростання цін на ринку та величина, на яку зростатиме ціна упродовж дії договору на момент подання відповідачем 1 тендерної пропозиції та на момент укладення Договору № 107/01/22/13 були непрогнозованими. Відповідачі не могли знати або передбачити у січні 2022 р., якою буде середньозважена ціна на електроенергію на РДН в торговій зоні «ОЕС України» у вересні 2022 р.
Відповідач 2, отримавши у серпні 2022 р. та у вересні 2022 р. листи відповідача 1 про необхідність збільшення ціни одиниці товару за Договором, в зв`язку з істотним її збільшенням на ринку електричної енергії, та про наявність у нього можливості розірвати Договір, вважав за доцільне погодитись на зміну ціни одиниці товару. Середньозважена ціна на РДН на ринку електричної енергії за вересень 2022 р., коли було укладено Додаткові угоди № 1 та № 2, становила 3503,26 грн./МВт.год без ПДВ (4203,912 грн./ МВт.год з ПДВ). 
Відомості щодо цін на електричну енергію оприлюднено на сайті ДП «Оператор ринку» https://www.oree.com.ua/. Цей сайт є офіційним відкритим та загальнодоступним джерелом інформації і достовірність розміщених на ньому відомостей учасниками справи не спростовано.
З огляду на вказані обставини та докази, а також на той факт, що до складу вартості 1 кВт/год. сторонами Договору № 107/01/22/13 від 31.01.2022 р., крім вартості одиниці товару включено також вартість послуги з передачі цієї одиниці товару (електричної енергії) для Споживача, суд дійшов висновку, що Додаткова угода № 1, якою сторони встановили ціну в розмірі 3,574452 грн. за кВТ/год. без ПДВ (4,28 грн. за кВТ/год. з ПДВ) та Додаткова угода № 2 від 26.09.2022 р. в частині збільшення ціни до 4,4 грн. за кВт/год. з ПДВ, не порушує вимоги ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Додаткова угода № 2 в частині встановлення ціни за 1 кВт./год., що перевищує 4,4 грн. з ПДВ, не відповідає вищезгаданим вимогам ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підлягає визнанню недійсною в цій частині. 
З тих же підстав позовні вимоги про визнання недійсною в судовому порядку Додаткової угоди № 3 підлягають задоволенню повністю.
Решта позовних вимог, з урахуванням заяви прокуратури про зменшення предмету позову, підлягають задоволенню частково, виходячи з такого.
Актами приймання-передачі електроенергії № 113 від 10.03.2022 р., № 167 від 11.04.2022 . № 226 від 10.05.2022 р., № 286 від 10.06.2022 р., № 409 від 08.07.2022 р., № 472 від 11.08.2022 р., № 531 від 08.09.2022 р., № 585 від 10.10.2022 р., № 665 від 09.11.2022 р., № 730 від 09.12.2022 р. (том справи 1, а.с. 59-63), платіжними дорученнями № 3, № 8, № 9, № 12, № 14, № 33, № 50, № 52, № 99, № 24, № 25, (том справи 1, а.с. 65-70) та Актом звірки взаєморозрахунків від 29.10.2025 р. 9 том справи 1, а.с. 152) підтверджується той факт, що за поставлену з 10.03.2022 р. до 09.12.2022 р. електричну енергію відповідач 2 сплатив Приватному підприємству «Енерготрансзахід» 787624,14 грн. Тоді як, з урахуванням встановленої Договором ціни за одиницю товару і подальшого збільшення цієї ціни до 4,4 грн. за одиницю товару з ПДВ Додатковими угодами № 1 та Додатковою угодою № 2, належало до сплати відповідачем 2 відповідачу 1 лише 770302,96 грн. 
Отже, внаслідок завищення відповідачами вартості електричної енергії шляхом укладення додаткових угод з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідач 2 необґрунтовано переплатив 17321,18 грн. за поставлену йому відповідачем 2 електричну енергію. 
При цьому суд не бере до уваги долучені прокуратурою до позовної заяви Акт № 743/1 від 16.12.2022 р. та платіжне доручення № 109, оскільки вони не стосуються електроенергії, яка поставлялась та оплачувалась на підставі Договору від 31.01.2022 р.
Вказані вище 17321,18 грн. підлягають поверненню в місцевий бюджет, з якого їх було надано для здійснення оплати поставленої електричної енергії. Позивач приймає рішення про виділення грошових коштів, контролює належне і своєчасне відшкодування заподіяної шкоди.
Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том справи 1, а.с. 71-81) підтверджується той факт, що відповідач 2 є комунальним підприємством. Єдиним засновником цього комунального підприємства є позивач. Згідно з п. 5.1. Статуту відповідача 2 (том справи 1, а.с. 91-92) майно підприємства є спільною власністю територіальної громади селища і закріплюється за відповідачем 2 на праві оперативного управління.
Використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним підпиємством незаконних правочинів, порушує економічні інтереси територіальної громади.
Засновником відповідача 2 є територіальна громада в особі Путильської селищної ради, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального підприємства, а також зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач є особою, яка уповноважена на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів бюджету. Такий висновок суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 21.06.2023 р. у справі № 905/1907/21.
Суд дійшов висновку, що доводи прокуратури про необхідність застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 632 ЦК України та висновків, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/2321/22 є необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладеної постанові від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24, згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» № 922-VIII, відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».).
В силу приписів ч. 1 ст. 651, ч. 2 ст. 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Частиною четвертою статті 41 Закону № 922-VIII визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VIII, у редакції, яка була чинною на момент укладення Договору та спірних Додаткових угод істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
У пунктах 88-90 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Отже, згідно з положеннями п. 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов: збільшення ціни за одиницю товару до 10 %; збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку; така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю; обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не буде перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. 
На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір у справі за розгляд позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 03.09.2020 р. покладається на прокуратуру.
Судовий збір за розгляд позовної вимоги про визнання недійсною Додаткової угоди № 3 покладається на відповідачів порівну, оскільки спір у справі в цій частині виник внаслідок їхніх неправильних дій.
Судовий збір за розгляд судом позовної вимоги про визнання недійсною Додаткової угоди № 2 покладається на прокуратуру в розмірі 50 % від судового збору, який підлягав сплаті за цю позовну вимогу, а в решті 50 % - на відповідачів порівну з наведених вище підстав.
Судовий збір за розгляд позовної вимоги про стягнення коштів покладається на прокуратуру та відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судовий збір, який підлягає стягненню на користь прокуратури покладається на відповідачів порівно, оскільки спір у справі в цій частині позовних вимог також виник внаслідок їхніх спільних неправильних дій 
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:
1.Позов Вижницької окружної прокуратури (59200, Чернівецька область, м. Вижниця, вул. Гагаріна, 3А, код ЄДРПОУ 0291012021) в інтересах держави в особі: Путильської селищної ради (59101, Ченівецька область, селище Путила, вул. Українська, буд. 184, код ЄДРПОУ 04417046) до Приватного підприємства «Енерготрансзахід» (79039, м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 60, корпус 8, код ЄДРПОУ 39634860), до Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області (59100, Ченівецька область, смт. Путила, вул. Українська, 38, код ЄДРПОУ 02005846) задовольнити частково.
Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 26.09.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 107/01/22/13 від 31.01.2022, укладеного між Приватним підприємством «Енерготрансзахід» та Комунальним некомерційним підприємством «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, в частині, що перевищує встановлення 4,4 грн. разом з ПДВ вартості встановленої нею ціни за 1 кВт. год. електричної енергії за цим Договором.
Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 27.09.2022р. до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 107/01/22/13 від 31.01.2022, укладеного між Приватним підприємством «Енерготрансзахід» та Комунальним некомерційним підприємством «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області.
Стягнути з Приватного підприємства «Енерготрансзахід» (79039, м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 60, корпус 8, код ЄДРПОУ 39634860) на користь Путильської селищної ради (59101, Чернівецька область, селище Путила, вул. Українська, буд. 184, код ЄДРПОУ 04417046) 17321,18 грн.
Стягнути з Приватного підприємства «Енерготрансзахід» (79039, м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 60, корпус 8, код ЄДРПОУ 39634860) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Кордуби Мирона, буд. 21а, код ЄДРПОУ 02910120) 2377,51грн. судового збору.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області (59100, Ченівецька область, смт. Путила, вул. Українська, 38, код ЄДРПОУ 02005846) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Кордуби Мирона, буд. 21а, код ЄДРПОУ 02910120) 2377,50 грн. судового збору.
Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.
2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
3. Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення Господарського суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.
Повне рішення складено 11.06.2026р.

Суддя Бортник О.Ю.