Справа № 741/2154/25 	Головуючий у 1 інстанції Ляшко Р. С. 	
Провадження № 33/4823/439/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
захисника – адвоката Свирид А.І. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника – адвоката Свирид А.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2026 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює трактористом у ТОВ «Носівка Агро», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 665,60 грн.

Як встановив суд, 29 листопада 2025 року о 23 год. 02 хв. в м. Носівка, по вул. Центральна, 53, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Peugeout 607», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Носівській міській лікарні. Акт огляду № 50. Результат огляду - 0,98 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. 

Не погодившись із рішенням суду, захисник – адвокат Свирид А.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі за відсутністю в діях її довірителя складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відеозапис не є безперервним та не відображає усіх подій, а саме – зупинки транспортного засобу, фіксації особи водія, повідомлення про причину зупинки та відсутні дані щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація. При цьому, на думку апелянта, процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була порушена. Сертифікат відповідності приладу Драгер, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, останньому для ознайомлення не надавався. Вказує, що лікар, яка проводила огляд ОСОБА_1 відповідне тематичне удосконалення по проведенню досліджень на предмет виявлення у осіб стану алкогольного сп`яніння і застосування відповідних технічних засобів не проходила. На думку апелянта, рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом вини особи у вчиненні адмінправопорушення. За вказаних обставин, вважає, що її підзахисного було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника (в режимі відеоконференції), які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527488 від 30.11.2025 року, ОСОБА_1 29 листопада 2025 року о 23 год. 02 хв. в м. Носівка, по вул. Центральна, 53, керував автомобілем марки «Peugeout 607», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Носівській міській лікарні. Акт огляду № 50. Результат огляду - 0,98 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.2).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №50 від 29.11.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 , який вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, та пояснив що не знаходився за кермом транспортного засобу під час його зупинки працівниками поліції. 

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційним судом було досліджено відеозаписи працівників поліції, на яких зафіксовано розвиток подій, що передували складенню протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.8).

Також, відомості викладені у протоколі про адмінправопорушення підтвердив допитаний у якості свідка поліцейський ВП №4 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області капрал поліції ОСОБА_2 , який склав протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 , надавши у судовому засіданні апеляційного суду відповідні пояснення по суті даної справи. При цьому, він упевнено зазначив, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 і у салоні автомобіля відбулось переміщення водія на місце пасажира, що також видно і на відеозаписі працівників поліції (файл №20251129230731_000037), а тому у апеляційного суду не виникає жодних сумнівів, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та виконував функцію водія.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не знаходився за кермом транспортного засобу вже були предметом розгляду суду першої інстанції і суд вірно визначився, що саме останній керував автомобілем, з чим також погоджується і апеляційний суд, враховуючи наявні у даній справі докази.

Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів вбачається, що при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 , працівники поліції виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння і останнього було доставлено до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. В медичному закладі був проведений відповідний огляд водія ОСОБА_1 , у тому числі і за допомогою приладу «Драгер», результат – 0,98 проміле та було встановлено, що він на момент огляду перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності ОСОБА_1 .

Огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичній установі, яка входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Даний огляд проводився за згодою ОСОБА_1 , доказів на підтвердження того, що останній вимагав надати сертифікат відповідності приладу «Драгер», за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння, безпосередньо перед проведенням огляду, матеріали справи не містять.

Висновок складений лікарем із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань, є логічним та послідовним, підписаний лікарем та завірений печаткою, який є категоричним та не допускає будь-якого іншого тлумачення.

Необхідно зазначити, що лікар, при проведенні огляду користується спеціальними знаннями, проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, та несе правову відповідальність за правильність свого висновку.
В судовому засіданні апеляційного суду було допитано у якості спеціаліста - лікаря ОСОБА_3 , яка пояснила, що вона проводила огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, за результатами якого було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння та було складено висновок. Зокрема, лікар зазначила, що неодноразово проводила огляд водіїв на стан сп`яніння, у тому числі і військовослужбовців, відповідно до наказу генерального директора закладу охорони здоров`я, де вона працює на займаній посаді. Також, повідомила, що пройшла навчання на циклі ТУ «Діагностика станів сп`яніння» з 11.05.2026 року по 25.05.2026 року. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що визначальним в даному випадку є не сам факт проходження особою, яка проводить огляд, тематичного удосконалення за відповідною програмою, на що безпосередньо звертає увагу захисник, а наявність вищої медичної освіти та володіння спеціальними знаннями і вміннями.
Крім того, з листа в.о. генерального директора КНП «Носівська міська лікарня імені В.Я. Примака» за № 632 від 03.06.2026 року, який було надано закладом охорони здоров`я на запит апеляційного суду, вбачається, що лікаря ОСОБА_3 наказом даного медичного закладу від 01.03.2024 року № 10 було уповноважено на проведення медичних оглядів у водіїв транспортних засобів з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які направлені співробітниками МВС України.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 або його захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та заповнення медичних документів, а також до правоохоронних органів з відповідною заявою чи скаргою про перевищення лікарем своїх службових повноважень, що свідчить про належно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння уповноваженою на те особою.

Щодо доводів апелянта про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою нагрудної камери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено проходження огляду водієм ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та подальше оформлення працівниками поліції адмінматеріалів за ч. 1 ст. 130 КУАП, що є достатнім для прийняття рішення про наявність у діях останнього складу інкримінованого правопорушення.

Не є переконливими посилання апелянта з приводу відсутності даних щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація, оскільки ст. 256 КУпАП та інші норми Закону не містять вимоги до засобу відеофіксації.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте, ОСОБА_1 та його захисник не скористались процесуальною можливістю та не звертались зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також, ОСОБА_1 та його захисником не надано відомостей про те, що останні звертались до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд не знаходить підстав для визнання рапорту поліцейського недопустимим доказом, оскільки жодних порушень, які тягнуть визнання доказу недопустимим, апелянтом вказано не було, а твердження про упередженість працівників поліції є лише припущенням та не свідчить про автоматичну недопустимість цього доказу.
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції, та ставили б під сумнів наявність підстав для складання адмінпротоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено і апелянтом таких суду не надано.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність складання відносно ОСОБА_1 протоколу та відсутність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить апелянт в апеляційній скарзі, не встановлено.

Відтак, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останньої слід розцінювати, як намагання її довірителем уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і апеляційний суд.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Свирид А.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	М. М. Оседач