УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/4562/25 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б. 
Категорія 63 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого Павицької Т.М.,
суддів Бондар О.О., Коломієць О.С., 
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін у м. Житомирі цивільну справу №274/4562/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. у м. Бердичеві, 
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду з даним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з розподілу природного газу у розмірі 5362,93 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов обґрунтовано тим, що з 01.09.2023 Житомирська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснює ліцензійну діяльність з розподілу природного газу, у тому числі надає послуги з розподілу природного газу у межах міста Бердичів, зокрема за адресою домоволодіння ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власником житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Між позивачем та відповідачем укладено типовий договір розподілу природного газу (о/р № НОМЕР_1 , ЕІС код 56ХМ11В96673837Z), що затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015. Факт приєднання відповідача до типового договору розподілу природного газу підтверджується документально підтвердженим споживанням природного газу, а також здійсненням оплат отриманих послуг з розподілу природного газу за попередні періоди. ОСОБА_1 з 01.09.2023 не звертався до Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з письмовою заявою про припинення розподілу природного газу на об`єкт, що знаходиться за вищевказаною адресою, при цьому, продовжує здійснювати споживання природного газу та отримувати послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на вищевикладене, у відповідача як споживача природного газу та сторони типового договору розподілу природного газу, за період з липня 2024 по травень 2025 виникла заборгованість, що складає 5 362,93 грн (відповідні розрахунки вартості послуг за договором розподілу природного газу, а також стан їх оплат, наведені у розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природного газу (2024-2025). 22.05.2025 на адресу відповідача була направлена вимога про необхідність здійснити оплату наданих послуг з розподілу природного газу у розмірі 5362,93 грн, яка залишена останнім без відповіді та задоволення. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на день подачі позову становить 5362,93 грн. 
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованість за послуги з розподілу природного газу 01.07.2024 по 31.05.2025 у розмірі 5362,93 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що основною підставою для скасуваня оскаржуваного рішення є відсутність добровільного приєднання до типового договору . Вказує, що не підписував жодних заяв-приєднань та не надавав згоди на обробку персональних даних новому оператору - Житомирській філії ТОВ «Газмережі». Вважає, що автоматичне нарахування боргу без належного оформлення договірних відносин суперечить ст. 633,634 ЦК України. Оплати, на які суд послався - березень, липень 2024 року були здійснені помилково або стосувалися інших періодів /послуг, що не може вважатися беззаперечним акцептом на майбутні періоди. Вказує, що стягнення судового збору у розмірі 2422,40 грн при сумі боргу 5362,93 грн є неспівмірним, а також як споживач послуг має пільги відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів». Зазначає, що факт споживання газу не створює цивільних зобов`язань. Розподіл газу не входить у перелік цивільних послуг , отже стягнення плати за розподіл без договору не підпадає під цивільне право. Тобто відсутність договору - відсутність цивільно-правових відносин щодо надання ЖКП.
05 травня 2026 року представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - Чепелевич О.Б. подала відзив у якому просить рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2026 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. У відзиві зазначає, що між Житомирською філією «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 (о/р № НОМЕР_1 ЕІС код 56ХМ11В96673837Z) укладено типовий договір розподілу природного газу (затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, надалі типовий договір розподілу природного газу). Згідно з наведеними вище вимогами п. 1.1. та 1.3. типового договору розподілу природного газу (даний договір укладається шляхом підписання споживачем заяви приєднання або шляхом сплати рахунка Оператора ГРМ або шляхом фактичного відбору (споживання) природного газу з газорозподільної системи). Факт приєднання відповідача до типового договору розподілу природного газу підтверджується, у тому числі, документально підтвердженим споживанням природного газу, а також здійсненням оплат отриманих послуг з розподілу природного газу за попередні періоди. Посилання відповідача на те, що вказані оплати були здійсненні ним помилково є безпідставним, оскільки при здійснені оплати відповідачем в призначенні платежу вказаний особовий рахунок НОМЕР_1 , як споживача з послуги розподілу природного газу. Крім того, заяв про повернення помилково перерахованих коштів від споживача до оператора не надходило. Факт споживання природного газу, підтверджується з відповіді ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» на адвокатський запит щодо надання інформації про обсяги спожитого природного газу, підтвердив споживання природного газу за адресою домоволодіння ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . У висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 14.09.2022 у справі 717/341/21 вказано, що: «У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21). При цьому звертає увагу суду, що ОСОБА_1 у період, за який виникла заборгованість з наданої йому послуги розподілу природного газу не звертався до Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з письмовою заявою про припинення розподілу природного газу на об`єкт, що знаходиться за вищевказаною адресою та продовжував здійснювати споживання природного газу та отримувати вказану послугу. Відповідно аб. 11 п. 5 гл. 3 розд. VI Кодексу газорозподільних систем (затверджений постановою НКРЕКП за № 2494 від 30.09.2015, надалі – Кодекс ГРМ) визначено, що у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. ТОВ «Газорозподільні мережі України» у встановленому законодавством порядку отримало право здійснювати господарську діяльність з розподілу природного газу, у тому числі у межах м. Бердичева та є оператором газорозподільної системи. Основним видом діяльності позивача є 35.22 (КВЕД) розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи. Позивач не реалізує природний газ, не здійснює постачання природного газу, а надає послугу з розподілу природного газу. 25 листопада 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1335 «Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових» (далі – Постанова № 1335). Згідно з п. 3 Постанови № 1335 Урядом України погоджено пропозицію Міненерго щодо укладання відповідно до примірного договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» (Офіційний вісник України, 2017 року, № 20, ст. 559), з товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових та припинення у зв`язку з цим договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до положень зазначеної постанови. Отже, твердження відповідача щодо відсутності доказів перебування на законних підставах у власності чи користуванні Оператора ГРМ газорозподільних систем є хибними.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач є споживачем послуг розподілу природного газу, правовідносини між сторонами врегульовано Типовим договором розподілу природного газу, що відповідачем не спростовано, при цьому відповідач не виконав зобов`язань за договором розподілу природного газу щодо своєчасної і в повному обсязі оплати за отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, що позивач надає послуги з розподілу природного газу на підставі Типового договору, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 та Постановою від 31.08.2023 № 1596 «Про внесення змін до додатка постанови НКРЕКП від 26.12.2022 № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу.
Домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було приєднано до газопроводу, будинок підключено до газорозподільних систем, та відповідач користувався природним газом.
Згідно талону – повідомлення ЄО № 18357, 28.07.2025 ОСОБА_1 звертався до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області із повідомленням про прийняття мір до працівників газової служби м. Бердичева, які, на його думку, протиправно від`єднали будинок від загального газопроводу.
Згідно повідомлення Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 30.07.2025, за результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, вбачаються цивільно – правові відносини.
Згідно розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Житомирською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , має заборгованість за послуги розподілу природного газу за період з 01.07.2024 по 31.05.2025 у розмірі 5362,93 грн.
З розрахунку суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу також вбачається, що відповідачем були здійснені оплати за отриману від позивача послугу з розподілу природного газу у березні 2024 на суму 2050,09 грн та у липні 2024 на суму 1609,89 грн. 
Як вбачається з вимоги начальника Бердичівського УЕГГ Мусійчука В. від 22.05.2025 ОСОБА_1 було запропоновано сплатити борг за надані послуги розподілу природного газу в сумі 5362,93 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пункт 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону).
Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.
Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою її фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Приписами ч. ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.
Пунктами 4, 7-8 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем передбачено, що договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Відповідно до пунктів 1.3., 2.1., 2.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, текст якого міститься у загальному доступі в мережі Інтернет, (далі Договір), цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем (далі також Кодекс ГРС). Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.
Так, відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Оператор ГРМ не має права відмовити споживачу, власні об`єкти якого підключені до/через ГРМ, в укладанні договору розподілу природного газу за умови дотримання споживачем вимог щодо укладення договору розподілу природного газу, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством.
Відповідно п. 1 гл. 6 розд. 6 Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, з урахуванням вимог та винятків передбачених даним Кодексом (п.2 гл.6 розд. 6 Кодексу ГРМ).
Місячна вартість послуги розподілу природного газу, згідно положень ч. 2 п. 1 гл. 6 розд. 6 п.1 гл.6 розд. 6 Кодексу ГРМ, п. 6.3 Договору, визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Відповідно до п. 6.1 Договору встановлено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.12.2022 №1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 № 1596 та від 22.02.2024 № 371 зі змінами, внесеними постановою від 11.06.2019 №1026 та від 06.01.2021 №3), ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах, зокрема, території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «Газорозподільні мережі України».
Матеріалами справи підтверджено, що домоволодіння ОСОБА_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було приєднано до газопроводу, тобто його будинок фізично підключений до газорозподільних систем, користувався природним газом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 не надав суду доказів, на підтвердження того, що він не споживає послуги, які постачаються до його помешкання ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України». Натомість, факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу підтверджується інформацією ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо остаточної алокації відборів природного газу, згідно якої видно, що у період з 01.07.2024 по 31.05.2025 відбори природного газу здійснювались споживачем з ЕІС код 56ХМ11В96673837Z за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Залізнична, буд. 1/А.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 14.09.2022 по справі № 201/1807/21: «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними».
З огляду на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідач є споживачем послуг розподілу природного газу, правовідносини між сторонами врегульовано Типовим договором розподілу природного газу, при цьому, відповідач не виконав зобов`язань за договором розподілу природного газу щодо своєчасної і в повному обсязі оплати за отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 5362,93 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.
Щодо доводів апеляційної скарги, що стягнутий розмір судового збору є неспівмірним до суми боргу, то колегія суддів зазначає наступне.
Розмір та ставки судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».
Так, згідно п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
До суду у даній справі звернулося ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» - юридична особа, для якої вищевказаним Законом встановлений розмір судового збору 3028,00 грн, а у зв`язку із подачею позовної заяви через систему «Електронний суд» застосовується коефіцієнт 0,8 х 3028,00 грн =  2422,40 грн.
Відтак, суд першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України правомірно поклав судові витрати на відповідача, у зв`язку із задоволенням позову.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді О.О. Бондар

О.С. Коломієць