Провадження № 1-кп/742/496/26 
Єдиний унікальний № 742/2396/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Прилуки матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12026270330000274 від 18.04.2026 р., за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Петрівка, Прилуцького р-ну, Чернігівської області, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України 

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 

УСТАНОВИВ: 
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
Згідно з наказами начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 188 о/с від 01.05.2023 р. та № 332 о/с від 30.09.2021 р. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є діючими працівниками поліції та обіймають посади інспектора та поліцейського відділу реагування патрульної поліції Прилуцького РВП відповідно.
Тобто, інспектори та поліцейський ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівські області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є представниками влади та службовими особами правоохоронного органу наділеного владними повноваженнями.
18.04.2026 р., близько 08 години 05 хвилин, поліцейськими ВРПП Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівські області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також інспектором ВРПП Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_5 , перебуваючи на вул. Київська, поблизу будинку 130, м. Прилуки, Чернігівської області зупинено транспортний засіб – автомобіль марки «Renault», модель «Megane» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який допустив порушення вимог правил дорожнього руху, а саме: керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив ст.130 КУпАП. 
Після виявлення ознак правопорушення, інспектором ВРПП Прилуцького РВП ОСОБА_7 було повідомлено ОСОБА_3 про початок процедури оформлення адміністративних матеріалів та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що поліцейські ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є представниками правоохоронного органу і перебувають при виконанні посадових обов`язків, діяв з прямим умислом. Керуючись мотивом уникнення адміністративної відповідальності, він прийняв рішення про надання вказаним службовим особам неправомірної вигоди за їхню бездіяльність у межах наявних у них повноважень стосовно нього.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці, з 9 год. 20 хв. по 9 год. 30 хв. 18.04.2026 р. висловив поліцейським ВРПП Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівські області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також інспектору ВРПП Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_5 пропозицію про надання поліцейським неправомірної вигоди у розмірі 5 000 грн. Вказана неправомірна вигода пропонувалася ОСОБА_3 за не складання відносно нього адміністративного протоколу щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто за не вчинення поліцейськими з використанням наданого службового становища будь-яких дій щодо складання адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, на що отримав відмову.
Вказаними діями, які виразились у пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого службового становища, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор підтримала обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті, просила визнати  ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначити йому покарання в межах мінімальної межі санкції статті у виді штрафу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав та надав показання, що 18.04.2026 р. в ранковий час він був зупинений працівниками поліції у м. Прилуки по вул. Київській. Під час спілкування з правоохоронцями останні встановили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та повідомили, що за вказане правопорушення відносно нього буде складено протокол за ст.130 КУпАП. 
Розуміючи, що йому загрожує значний штраф та позбавлення права керування транспортними засобами, він намагався уникнути відповідальності. Перебуваючи у стані сильного хвилювання, він запропонував присутнім працівникам поліції грошові кошти у сумі 5 000 гривень, сподіваючись, що вони не будуть оформляти адміністративні матеріали. Однак поліцейські відмовилися від грошей та попередили його про кримінальну відповідальність за такі дії. У вчиненому ОСОБА_3 щиро кається, повністю визнає фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, та підтверджує, що усвідомлював незаконність своєї пропозиції. Просить суд суворо не карати та запевнив суд, що подібних вчинків більше не допустить.
Крім того, ОСОБА_3 звернув увагу суду на свій незадовільний матеріальний стан, зазначивши, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а також він здійснює постійний догляд за матір`ю. З огляду на скрутне фінансове становище родини, обвинувачений просив суд, у разі призначення покарання у виді штрафу, надати йому розстрочку виплати строком до чотирьох місяців, оскільки одноразова сплата всієї суми поставить його родину у скрутне матеріальне становище.

ІІІ. Оцінка Суду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого, які співвідносяться з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає за необхідне дослідити виключно матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 у пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням службового становища, знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, а відтак його дії кваліфікує за ч.1 ст.369 КК України.
Суд наголошує, що склад інкримінованого ОСОБА_3 злочину є формальним, і для кваліфікації його дій за ч.1 ст.369 КК України не має значення, чи виявила службова особа готовність прийняти таку вигоду.
Злочин вважається завершеним з моменту, коли пропозиція стала зрозумілою адресату, оскільки саме в цей момент відбувається активний корупційний вплив на волю службової особи, що і становить суть правопорушення. Об`єктивна сторона цього діяння реалізується через сам факт волевиявлення особи на передачу вигоди, спрямований на деформацію нормальної діяльності органу влади.
Натомість, співробітники поліції категорично відмовились від прийняття винагороди, що свідчить про повну реалізацію ОСОБА_3 свого злочинного наміру на етапі пропозиції, попри отриману відмову. Будь-яке інше тлумачення, яке б пов`язувало закінчення злочину з реакцією службовця або фактичним отриманням коштів, нівелювало б превентивну функцію антикорупційного законодавства та створювало б умови для уникнення відповідальності за активний підкуп представників влади.

ІV. Призначення покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання  ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Судом враховується, що щире каяття обвинуваченого підтверджується його критичним ставленням до вчиненого правопорушення, повним визнанням вини, а також висловленим наміром стати на шлях виправлення та не допускати подібних діянь у майбутньому.
Активне сприяння розкриттю злочину проявилось в тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
Прокурор підтвердила активну позицію обвинуваченого в розслідуванні кримінального правопорушення в ході досудового слідства, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини останній підтвердив і в судовому засіданні, чим сприяв швидкому судовому розгляду.
Обставин, які б обтяжували покарання  ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. 
Вирішуючи питання про вид покарання  ОСОБА_3  суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-67 КК враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, та в силу ст. 45 цього ж кодексу є корупційним злочином;
- фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, наслідки, поведінку обвинуваченого після кримінального правопорушення);
- особу обвинуваченого: освіту, задовільний стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище;
- перебування обвинуваченого на обліку в лікаря-нарколога та не перебування на обліку в лікаря-психіатра;
- наявність обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують;
- раніше не судимого та відсутність відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності;
- позицію прокурора, яка наполягала на призначенні обвинуваченому покарання в межах мінімальної межі санкції статті у виді штрафу, а також думку обвинуваченого щодо виду та міри покарання.
Суд усвідомлює підвищену суспільну небезпеку корупційних проявів, оскільки вони деформують нормальну діяльність органів державної влади та підривають авторитет правоохоронної системи, проте, беручи до уваги фактичні обставини справи, а також тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який є соціально інтегрованою особою, з огляду на другорядну роль кари як мети покарання, а також позицію прокурора, приходить до висновку про можливість виправлення  ОСОБА_3 з обранням покарання в межах мінімальної межі санкції статті у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
При визначенні конкретного розміру штрафу суд враховує характер вчиненого діяння, яке згідно зі ст.45 КК України є корупційним злочином, проте, зважаючи на щире каяття  ОСОБА_3 та його критичне ставлення до вчиненого, активне сприяння розкриттю злочину, що дозволило провести розгляд справи за спрощеною процедурою, вважає за можливе призначити покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої статті.
Вирішуючи клопотання обвинуваченого про розстрочку виконання покарання, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 просив встановити строк розстрочки до 4 місяців. Проте, ретельно дослідивши майновий стан обвинуваченого, відсутність у нього офіційного доходу, що підтверджується його показаннями та не оспорюється стороною обвинувачення, а також враховуючи необхідність забезпечення першочергових потреб його двох неповнолітніх дітей та хворої матері, суд приходить до висновку про необхідність призначення розстрочки терміном на 5 місяців.
На переконання суду, збільшення терміну розстрочки на один місяць порівняно з проханням обвинуваченого дозволить зменшити щомісячний фінансовий тягар на бюджет сім`ї, забезпечить гарантовану можливість виконання вироку без шкоди для соціальних прав дітей та запобігатиме ситуації, за якої обвинувачений був би змушений жертвувати базовими потребами родини заради сплати штрафу. Таке рішення повністю корелюється з ч. 4 ст. 53 КК України та принципом індивідуалізації покарання.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Рішення щодо речових доказів необхідно прийняти відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні. 
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ч.3 ст.349,368,373-376 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн /сімнадцять тисяч гривень/.
Відповідно до ч.4 ст.53 КК України розстрочити ОСОБА_3 виплату призначеного штрафу рівними частинами на 5 місяців зі сплатою щомісячно по 3 400 грн., починаючи з дня набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати. 
Речові докази: - оптичний диск DVD-R зберігати в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя       ОСОБА_1