Справа № 450/1237/25 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б 
Провадження № 22-ц/811/4028/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: ОСОБА_1 та його представника – ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 та її представника – ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частини земельної ділянки та припинення спільної часткової власності,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділення в натурі частини земельної ділянки та припинення спільної часткової власності.
Позов мотивував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28 січня 2010 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., він є власником 1/2 ідеальної частки земельної ділянки, розташованої за адресою: Львівська обл, Львівський р-н, с. Зубра, загальною площею 0,2032 га, а власником іншої ідеальної частки земельної ділянки є його донька ОСОБА_3 .
На даний час між ним та відповідачкою не досягнуто згоди щодо розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у їхній спільній частковій власності, а на його неодноразові звернення з приводу виділення в натурі належної йому частки земельної ділянки в розмірі 1/2 ідеальної частки відповідачка відповідає категоричною відмовою, що перешкоджає йому вільно володіти та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою.
Земельна ділянка розташована паралельно об`їзній (кільцевій) дорозі Е-40 (М-06), що проходить через с. Зубра Львівського району Львівської області, з двох боків дотична до однакових доріг сільського значення, що при виділі часток в натурі не призведе до порушення майнових прав та інтересів сторін.
З наведених підстав просить виділити йому в натурі 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Львівська обл, Львівський р-н, с. Зубра, загальною площею 0,2032 га з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, належну йому на праві спільної часткової власності. припинивши при такому виділі право спільної часткової власності.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виділення в натурі частини земельної ділянки та припинення спільної часткової власності – відмовити.
Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 7500,00 грн.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що запропонований варіант поділу спірної земельної ділянки є прийнятним в даному випадку, оскільки не змінює існуючий між співвласниками розмір ідеальних часток, однак визначає їх розміри в натурі та межі, а крім того, в результаті такого поділу кожному із співвласників виділяються в натурі земельні ділянки, які не відрізняються між собою за площею.
Земельна ділянка загальною площею 0.2032 га, кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Зубра Львівського району Львівської області, має рівнопропорційну прямокутну форму, з обох боків дотична до рівнозначних доріг, що при виділі часток в натурі не призведе до порушення майнових прав та інтересів жодної із сторін.
Відмова у виділенні в натурі належної ОСОБА_1 частини земельної ділянки нівелює його право на розпорядження своєю власністю.
Учасник спільної часткової власності має право на отримання в його володіння та користування частину спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.
Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 та її представника – ОСОБА_4 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог неможливо встановити площі земельних ділянок, що підлягають виділу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно із запропонованими параметрами, а відтак не встановлено відповідність частини земельних ділянок, що їм виділяється їхнім часткам у праві спільної часткової власності. 
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних мотивів.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-10 від 28 січня 2010 року ОСОБА_1 є власником 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, площею 0.2032 га, з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Львівська обл., Львівський р-н, с. Зубра, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 125025127 від 23 травня 2018 року.
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. № 125024925 від 23 травня 2018 року підтверджується, що власником іншої 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, площею 0.2032 га, з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Львівська обл., Львівський р-н, с. Зубра, є ОСОБА_3 .
Згідно з кадастровим планом земельна ділянка кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, площею 0.2032 га, межує від А до Б з землями ОСОБА_5 , від Б до В з землями загального користування (дорога) від В до Г з землями ОСОБА_6 , від Г до А з землями загального користування (дорога).
Право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності гарантовано статтею 364 ЦК України.
Звертаючись з позовними вимогами, ОСОБА_1 надав суду першої інстанції план-схему розподілу земельної ділянки № 4623683300:01:003:0113.
Згідно з вищезазначеною схемою ОСОБА_1 підлягає виділу 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер № 4623683300:01:003:0113 в межах: від А до А-1, що межує з земельною ділянкою, що належить гр. ОСОБА_7 ; від А-1 до Г-1, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_3 ; від Г-1 до Г, що межує з земельною ділянкою, що належить гр. ОСОБА_6 ; від Г до А, що межує з земельною ділянкою загального користування; ОСОБА_3 1/2 частину цієї земельної ділянки в межах: від Г-1 до А-1, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 ; від А-1 до Б, що межує з земельною ділянкою, що належить гр. ОСОБА_5 , від Б до В, що межує що межує з земельною ділянкою загального користування; від В до Г-1, що межує з земельною ділянкою, що належить гр. ОСОБА_6 (тобто запропоновано провести поділ земельної ділянки по вертикалі).
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 надав конкретизовану схему поділу земельної ділянки, виготовлену ФОП ОСОБА_9 , що має кваліфікацію інженера-землевпорядника з чинним кваліфікаційним сертифікатом, з врахуванням площі земельних ділянок.
Відповідно до схеми поділу земельної ділянки, виготовленої ФОП ОСОБА_9 , з земельної ділянки кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, площею 0.2032 га:
ОСОБА_1 підлягає виділу 1/2 частина цієї земельної ділянки площею 0.1016 га в межах: від А до А-1 довжиною 50,08 м, що межує з земельною ділянкою кадастровий номер 4623683300:01:003:1225, що належить гр. ОСОБА_7 ; від А-1 до Г-1 довжиною 21.01 м., що межує з земельною ділянкою ОСОБА_3 ; від Г-1 до Г довжиною 50,15 м, що межує з земельною ділянкою кадастровий номер 4623683300:01:003:0908, що належить гр. ОСОБА_6 ; від Г до А довжиною 21,06 м, що межує з земельною ділянкою загального користування;
ОСОБА_3 підлягає виділу 1/2 частина цієї земельної ділянки площею 0.1016 га в межах: від Г-1 до А-1 довжиною 21,01 м, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 ; від А-1 до Б довжиною 50.15 м, що межує з земельною ділянкою кадастровий номер 4623683300:01:003:1225, що належить гр. ОСОБА_7 ; від Б до В довжиною 21,00 м, що межує з земельною ділянкою загального користування; від В до Г-1 довжиною 50,39 м, що межує з земельною ділянкою кадастровий номер 4623683300:01:003:0908, що належить гр. ОСОБА_6 (тобто запропоновано провести поділ земельної ділянки по вертикалі).
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 вважає поділ земельної ділянки за запропонованим позивачем варіантом поділу призведе до порушення її майнових прав, оскільки її земельна ділянка буде розташована між чотирма земельними ділянками з усіх боків без доступу до дороги. 
Крім того, відповідачка надала схему розподілу земельної ділянки, виготовлену ПП «Укрземпроект», згідно з якою земельна ділянка кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, площею 0.2032 га ділиться на 2 земельні ділянки площею по 0.1016 га кожна з урахуванням таблиці координат поворотних точок меж земельних ділянок, а саме: 
ділянка № НОМЕР_1 , що пропонується для передачі у власність ОСОБА_3 – т. 1 (5505221.89, 1340731.37), т. 2 (5505227.72, 1340831,43), т. 3 (5505217,815, 1340834,949), т. 4 (5505211.904, 1340734, 737); 
ділянка № НОМЕР_2 , що пропонується для передачі у власність ОСОБА_1 – т. 1 (5505211.904, 1340734,737 ), т. 2 (5505217,815, 1340834.949), т. 3 (5505207.93, 1340838.46), т. 4 (5505201.93, 1340738.1) (тобто запропоновано провести поділ земельної ділянки по горизонталі). 
Згідно з ч.ч 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Виділ часток нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки загальна площа земельної ділянки становить 0.2032 га, то запропонований позивачем варіант виділу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частин земельної ділянки кадастровий номер 4623683300:01:003:0113 площею по 0.1016 га відповідає їхнім ідеальним часткам у праві спільної часткової власності на цю земельну ділянку, колегія суддів вважає за можливим провести виділ земельної ділянки за варіантом, запропонованим позивачем.
Заперечення відповідачки щодо відсутності у неї доступу до дороги при такому виділі земельної ділянки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі і поданою нею схемою розподілу земельної ділянки, виготовленою ПП «Укрземпроект», з якої вбачається, що від Б до В частина земельної ділянки, яка пропонується для виділу ОСОБА_3 межує з земельною ділянкою загального користування.
Інші аргументи ОСОБА_3 про те, що запропонований позивачем варіант виділу його частки зі спільної земельної ділянки спричинить можливе порушення її прав не підтверджуються матеріалами справи.
Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частини земельної ділянки відповідно до схеми поділу земельної ділянки, виготовленої ФОП ОСОБА_9 , та припинення спільної часткової власності.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3156,80 грн судового збору за подання позову та 3876,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 7033.30 грн судових витрат.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2  – задовольнити.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частини земельної ділянки та припинення спільної часткової власності – задовольнити.
Поділити в натурі земельну ділянку, розташовану за адресою: Львівська область, Львівський район, село Зубра, загальною площею 0,2032 га, кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно плану-поділу земельної ділянки, виділивши:
ОСОБА_1 1/2 частину цієї земельної ділянки площею 0.1016 га в межах:
від А до А-1 довжиною 50,08 м, що межує з земельною ділянкою кадастровий номер 4623683300:01:003:1225, що належить гр. ОСОБА_7 ;
від А-1 до Г-1 довжиною 21.01 м., що межує з земельною ділянкою ОСОБА_3 ;
від Г-1 до Г довжиною 50,15 м, що межує з земельною ділянкою кадастровий номер 4623683300:01:003:0908, що належить гр. ОСОБА_6 ;
від Г до А довжиною 21,06 м, що межує з земельною ділянкою загального користування;

ОСОБА_3 1/2 частину цієї земельної ділянки площею 0.1016 га в межах:
від Г-1 до А-1 довжиною 21,01 м, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 ; 
від Б до В довжиною 21,00 м, що межує що межує з земельною ділянкою загального користування;
від В до Г-1 довжиною 50,39 м, що межує з земельною ділянкою кадастровий номер 4623683300:01:003:0908, що належить гр. ОСОБА_6 .
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельну ділянку, розташовану за адресою: Львівська область, Львівський район, село Зубра, загальною площею 0,2032 га, кадастровий номер 4623683300:01:003:0113, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7033 (сім тисяч тридцять три) гривень 30 копійок судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 19 червня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.