Справа№938/278/26 
Провадження № 3/938/190/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року        селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, жителя АДРЕСА_1 ,-
В С Т АН О В И В:
На розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №254145 від 16.02.2026 року (а.с.1) вбачається, що 15.02.2026 року близько 22.30 годин ОСОБА_1 , який притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1  вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
Уст.268 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У судові засідання, призначені на 28.04.2026 року та 25.05.2026 року особа, яка притягається до відповідальності, та потерпіла не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою проживання та шляхом отримання 31.03.2026 року 28.04.2026 року СМС-повідомлення про їх виклик до Верховинського районного суду Івано-Франківської області, судові виклики, адресовані їм за фактичним місцем проживання, повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній».
Крім того, суддею вживалися заходи щодо повідомлення особи, яка притягається до відповідальності, та потерпілої шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик особи в суд на 28.04.2026 року.
При цьому, суддя бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення 16.02.2026 року, про що він підписався у вказаному протоколі.
Ним також підписано клопотання про розгляд цієї справи без його участі.
Окрім того, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Відповідно до ч. 2 ст.268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 цього Кодексу, не належать до переліку справ, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, неявка ОСОБА_1 у судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду даної справи.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.
Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.
При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.
Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №254145 від 16.02.2026 року, судді надано:
- рапорт Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, з якого вбачається, що 15.02.2026 року до чергової частини відділення поліції поступила заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що його побила жінка;
- протокол прийняття від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, в якій заявниця повідомляє що 15.02.2026 року близько 22.00 годин її колишній чоловік ОСОБА_1 , за місцем їхнього спільного проживання вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру;
- пояснення ОСОБА_1 від 16.02.2026 року, якому вказано, що він проживає зі дружиною ОСОБА_2 та 2-ма неповнолітніми дітьми; 14.02.2026 року біля 12 години його дружина поїхала до її батьків допомагати куховарити на їх ювілей – 50 років спільного життя, 15.02.2026 року він разом з дітьми також поїхав на святкування ювілею батьків дружини, звідки повернулися додому після 18.00 годин; він із сином пішли годувати худобу, повернувшись до хати, побачили, що дружина сидить за столом із сусідкою та розпивають горілку, сусідка висловилася погано про сина, тому він словесно виганяв її з дому, а потім вимушений був виштовхати її з свого дому, в той час дружина почала шарпати його за одяг, подряпала спину, шию, губу, пошкодила його телефон;
- пояснення ОСОБА_2 від 15.02.2026 року, в якому зазначено, що 15.02.2026 року вона зі чоловіком та дітьми перебувала на святкуванні у своїх батьків, повернувшись додому, її чоловік ОСОБА_2 близько 21.00 годин почав чіплятися до неї та її подруги - ОСОБА_3 , яка змушена була покинути через нього будинок, а чоловік її, тобто дружину, ображав та вчиняти різного роду насильницькій дії;
- постанова від 18.11.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним за ч.1 ст.273-2 КУпАП та накладено стягнення у виді 30 годин громадських робіт.
Згідно з вимогами ст.ст.245,252,280 КУпАПпід час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.
Відповідно дост.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як передбачено ст.9 КУпАП (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Крім того, згідно з диспозицією ст.173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильстводіяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Встановлено, що за даним протоколу про адміністративне правопорушення від 16.02.2026 року, складеного відносно ОСОБА_2 йому у вину поставлено вчинення домашнього насильства, а самеумисних дій психологічного характеру.
Так, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
У протоколі про адміністративне правопорушення від 16.02.2026 року зазначено, що ОСОБА_2 вчинив відносно дружини домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався в її сторону нецензурними словми, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої.
Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої свідчать про наявність 15.02.2026 року конфлікту між ОСОБА_1 та подругою потерпілої – ОСОБА_4 , який у подальшому продовжився у взаємному конфлікт між подружжям, однак судді не надано доказів того, що під час цього конфлікту вчинено домашнє насильство щодо ОСОБА_2 .
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення ( ч.2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Згідно з приписами ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, то провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею слід закрити.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст.173-2, 185,251,252,256,266,280,283,284- 285,294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя         Наталія ЧЕКАН