Справа № 750/1884/26
Провадження № 2/750/1735/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Слісаря А.В.,
за участю секретаря Примак Т.В.,
позивачів та їх представника – адвоката Потапової С.М.,
представника відповідача,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо-юнацька Спортивна школа» про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язати вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в: 

у лютому 2026 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язати вчинити певні дії та просять поновити строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права, визнати незаконним та скасувати наказ № 01-89 від 17.10.2025 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого тренера – викладача відділення гімнастики художньої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати дії позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» щодо невиплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 преміальних виплат в грудні 2025 року неправомірними, зобов`язати позашкільний навчальний заклад «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» здійснити виплату преміальних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які підлягали виплаті в грудні 2025 року та стягнути судові витрати. Позови обгрунтовані тим, що позивачі працюють в позашкільному навчальному закладі «Чернігівська обласна комплексна дитячо - юнацька спортивна школа» старшими тренерами - викладачами відділенням гімнастики художньої значний період часу та жодного разу не притягувалась до дисциплінарної відповідальності. Наприкінці кожного календарного року в грудні місяці всім працівникам навчального закладу виплачуються преміальні виплати. В грудні 2025 року позивачі не отримала преміальних виплат з невідомих для них причин, а тому звернулись до адміністрації навчального закладу та дізналися, що позбавлені преміальних виплат, оскільки були притягнуті до дисциплінарної відповідальності, але їм було відмовлено у наданні документів, які це підтверджують. З відповіді на адвокатський запит адвоката Потапової С.М. стало відомо, що позивачі були притягнуті до дисциплінарної відповідальності за невиконання розпоряджень керівництва. Наказом від 17 жовтня 2025 року № 01-89 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було оголошено догану за невиконання розпорядження директора, в результаті чого була порушена трудова дисципліна. Не погоджуються із вказаним наказом, оскільки не порушували трудової дисципліни, а оголошення їм догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних відносин, що склалися між ними та безпосереднім керівництвом. Обов`язки позивачів визначені посадовою інструкцією, яка передбачає проведення навчально-тренувальної та виховної роботи, формування у вихованців навичок обраного виду спорту, забезпечення їх безпеки, здоров`я та підвищення спортивної майстерності. розроблення планів занять, здійснювати набір дітей, брати участь у змаганнях та вести документацію. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, проте Правилами внутрішнього розпорядку для працівників Чернігівської обласної КДЮСШ, затвердженими загальними зборами колективу обласної КДЮСШ 10.01.2011 року, чітко не визначено, що саме є порушенням трудової дисципліни. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. При притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. У такому наказі слід чітко вказати, за яке саме правопорушення накладене стягнення, у тому числі час вчинення правопорушення, його суть, а також посилання на нормативні акти та внутрішні документи підприємства, які порушені працівником (ПВТР, колдоговір, посадові/робочі інструкції тощо). Між тим, описова частина наказу від 17.10.2025 року № 01-89 не містить визначення який саме дисциплінарний проступок вчинили позивачі, а відповідач обмежився лише загальним посиланням, а саме невиконання розпорядження директора, навіть без зазначення дати, номера та суті такого розпорядження. В наказі відсутнє посилання на матеріали службової перевірки, яка була призначена наказом від 15.09.2025 року № 01-76. Наказу від 29.10.2025 року № 01-80, на який робить посилання в оскаржуваному наказі, не існує. Вказані недоліки свідчать проте те, що притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності є неправомірним.
Наказом від 15.09.2025 року № 01-76 була створена комісія для проведення службової перевірки у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Робота комісії обмежилась тільки складанням акту № 1 про встановлення факту неможливості доступу до приміщення та звітом про роботу комісії з проведення службової перевірки від 24.09.2025 року. У звіті зазначено, що ключі від приміщення перебувають у позивачів, тільки не відомо, яким чином комісія встановила цей факт, також у звіті зазначено підставою для проведення службової перевірки наказ № 01-76 від 12.09.2025 року, якого також не існує. З наказом від 29.09.2025 року № 01-80 про зобов`язання тренера ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надати письмові пояснення, останніх ніхто не ознайомлював. З наказом від 17 жовтня 2025 року № 01-89 позивачі ознайомилися лише 31.01.2026 року, коли ознайомилась з відповіддю на адвокатський запит, тобто з пропуском вищевказаного строку, що в свою чергу, свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення. Внаслідок притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності, вони буда позбавлена преміальних виплат в грудні 2025 року. Рішення про позбавлення або зменшення премії оформлюється наказом керівника з обов`язковим зазначенням причин (вчинення дисциплінарного проступку), проте відповідач не надав копію такого наказу та не зробив на нього посилання, що підтверджує такого наказу. Про порушення своїх прав позивачі дізналися в кінці грудня 2025 року, коли не отримали преміальні виплати, а з оскаржуваним наказом ознайомились тільки 31.01.2026 року, коли була отримана відповідь відповідача на адвокатський запит, тому вважають, що строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав пропустили з поважних причин.
Ухвалами суду від 25 лютого 2026 року прийнято позовні заяви до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
18 березня 2026 року до суду надійшло декілька відзивів на позовні заяви однакового змісту у яких представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні та застосувати наслідки пропуску позивачами строку звернення до суду, передбаченого ст. 233 КЗпП України. Вказує, що позивачі не надають доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовами. Позивачі відмовилися від ознайомлення із оскаржуваним наказом про що були складені акти 23.10.2025 р., тому позивачі мали б звернутися до суду не пізніше 23.01.2026 року, а позов поданий 14.02.2026 року. Крім того, спірна ситуацію склалася у вересні 2025 року і до її дослідження було залучено низьку працівників спортивної школи, які між собою спілкуються, а тому позивачі не могли не знати про оскаржуваний наказ. Позивачі не наводять поважних причин пропуску строку на звернення до суду із позовами. Зазначає, що помилка у оскаржуваному наказі про його дату є технічною помилкою. Оскаржуваний наказ виданий із дотриманням норм Кодексу законів про працю України. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення стало порушення позивачами трудової дисципліни, щодо невиконання законного розпорядження керівництва про повернення майна закладу – ключів від службових приміщень, що фактично унеможливлювало доступ адміністрації та інших працівників до робочих місць і створювало перешкоди для належної організації роботи закладу. Факт порушення підтверджується належними доказами, а процедура накладення дисциплінарного стягнення дотримана у відповідність КЗпП України. Вимоги позивачів про стягнення премії за грудень 2025 року є необгрунтованими, оскільки вони мали чинне дисциплінарне стягнення у вигляді догани та на момент видачі наказу про преміювання, наказ про дисциплінарне стягнення був чинним. Не погоджується із судовими витратами на професійну правничу допомогу, оскільки відсутні належні документи які підтверджують надання таких послуг та вартість є неспівмірною враховуючи складність справи.
25 березня 2026 року представник позивачів подав до суду клопотання про стягнення судових витрат з підтверджуючими документами про витрати позивачів на професійну правничу допомогу.
25 березня 2026 року представник відповідача подав до суду додаткові письмові пояснення у яких вважав що витрати на професійну правничу допомогу є необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами. 
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 750/1884/26 провадження № 2/750/1735/26 за позовом ОСОБА_1 до позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії та цивільну справу № 750/1882/26 провадження № 2/750/1733/26 за позовом ОСОБА_2 до позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. Присвоєно об`єднаній справі № 750/1884/26.
У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та просили його задовольнити з наведених у позові обставин. Вказали, що працюють у відповідача тренерами – викладачами відділення гімнастики художньої. У грудні не отримали премії та дізналися, що були притягнуті до дисциплінарної відповідальності за не повернення ключів від одного з приміщень спортивної школи. З вказаним наказом не погоджуються, оскільки вони притягнуті до дисциплінарної відповідальності за те, що не входить у їх обов`язки та не несуть відповідальності за ключі від приміщень. Про оскаржувані накази їм стало відомо у грудні 2025 року, а про створення комісії про службову перевірку їм нічого не відомо. Їм не пропонували давати пояснення щодо події з втратою ключів та не вручали наказ про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності. Також, їх не знайомили із наказом про позбавлення премії за грудень 2025 р. Із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності ознайомилися у січні 2026 р. 
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просила відмовити у його задоволенні з підстав наведених у відзиві на позов. Вказав, що позивачі самовільно зайняли приміщення «радіорубки», яким вони не можуть користуватися та самовільно заволоділи ключами від цього приміщення. З наказом про накладення дисциплінарного стягнення на позивачів, вони були ознайомлені, він особисто його зачитував, але від підпису вони відмовилися. Позивачам була надана можливість надати пояснення, але вони відмовилися. Підстав для виплати премії у грудні 2025 року не було, оскільки на той час були діючі дисциплінарні стягнення. Наказ про позбавлення преміювання не видавався. Судові витрати на правничу допомогу є завищеними. 
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що працює головним бухгалтером у ПНЗ «Чернігівська обласна комплексна дитячо-юнацька Спортивна школа». Знає, що на позивачів було накладено дисциплінарні стягнення за те, що не віддавали керівництву ключі від приміщення «радіорубки». Зазначила, що ключі від приміщень Спортивної школи, мають зберігатися на вахті та їх видає вахтер. Не згадала чи були випадки коли не було можливості потрапити до приміщення «радіорубки» у якій зберігалися речі дітей, а не позивачів. У Спортивній школи були випадки позбавлення працівників премій і у такому випадку повинен бути наказ про таке позбавлення. Знає, що через декілька днів після складання акту, позивачі віддали директору ключі від приміщення «радіорубки». Акт про встановлення факту неможливості доступу до приміщення «радіорубки» їй на підпис приносив директор та не згадала чи ходила у той день перевіряти чи зачинені двері «радіорубки».
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що з 2023 року працює у Спортивній школі на посаді заступника директора з господарської частини. Підтвердив, що підписував акти від 23.10.2025 року про відмову позивачів ознайомлюватися із наказами про накладення на них дисциплінарних стягнень, після їх відмови від підпису. Акт складався відразу у той же день у залі для нарад, де був присутній директор та не згадав хто ще був присутнім, мабуть був секретар і він(свідок) там був. Коли ОСОБА_7 запропонували прибути для ознайомлення із наказом про догани, він(свідок) перебував у приймальні директора. Федосенко до приймальні запрошував Ушак. ОСОБА_1 не з`явилася, а ОСОБА_2 було надано наказ про дисциплінарне стягнення, але вона відмовилася його отримати. Директор сказав позивачам віддати ключі від приміщення «радіорубки», але вони забрали ключ від цього приміщення із вахти та не віддавали.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що працює у Спортивній школі із 2023 року на посаді секретаря. Знає, що у вересні 2025 року директор попросив відділення гімнастики художньої, звільнити приміщення «радіорубки», звернувшись до позивачів, але вони відмовилися, оскільки їм потрібне було це приміщення, а тому за відмову повернути це приміщення та ключі від нього, на них накладено дисциплінарні стягнення. Ключі зберігаються на вахті, але йому не відомо чи були там ключі від «радіорубки». Підтвердив, що всі акти він складав та друкував. Акт про не можливість потрапляння до приміщення «радіорубки» друкувався на підставі доповідної записки та не згадав чи ходили у цей день він та особи які підписали цей акт, перевіряти чи зачинені двері у приміщенні «радіорубки». Директор говорив позивачам про звільнення приміщення «радіорубки» та вони сказали що подумають, а через декілька днів вони принесли йому ключі для передачі директору, але він не знає від якого приміщення цей ключ. Не згадав чи пропонувалося позивачам надати письмові пояснення з приводу події, яка стала підставою накладення на них дисциплінарного стягнення. Позивачам не оголошувався наказ про дисциплінарне стягнення, вони самі читали накази про накладення на них дисциплінарного стягнення, але відмовилися їх підписувати. Після відмови позивачів отримувати спірний наказ, зібралася комісія та склала акт про таку відмову. Не згадав хто був у складі комісії. Під час відмови позивачів отримати спірні накази, хтось із членів комісії був присутній, але всі члени комісії зібралися після такої відмови та склали акт про відмову. Зазначив, що всі підписані ним документи відповідають дійсності.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що працює у Спортивній школі з 1991 року. У вересні 2025 року директор попросив позивачів звільнити приміщення «радіорубки», але не пам`ятає це розпорядження було усне чи у письмовій формі. Директор сказав їй забрати у позивачів ключі, але вони їй не віддали ключів, тому директор сказав про це написати доповідну. Ключі мабуть від «радіорубки» були на вахті у позивачів. Приміщенням «радіорубки» користувалися тренери гімнастики художньої у тому числі і позивачі, а також діти, які у цьому приміщенні зберігали свої речі. Позивачі приміщенням «радіорубки» користувалися близько десяти років, а потім директор сказав їм звільнити це приміщення. Ключ від «радіорубки» був на вахті та у позивачів свій. Позивачі віддали ключ від «радіорубки» ОСОБА_4 на наступний день після доповідної записки. 
Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює старшим тренером-викладачем відділення гімнастики художньої позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа», а ОСОБА_2 тренером-викладачем відділення гімнастики художньої у цьому ж навчальному закладі(а.с.10).
Наказом позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» від 17 жовтня 2025 року № 01-89, відповідно до статті 139 та пункту 1 статті 147 Кодексу законів про працю України, за невиконання розпорядження директора, що є порушенням трудової дисципліни, оголошено догану старшому тренеру-викладачу відділення гімнастики художньої ОСОБА_1 та тренеру-викладачу відділення гімнастики художньої ОСОБА_2 . Підставою наказу вказана доповідна записка інструктора-методиста ОСОБА_8 від 19.09.2025 р., наказ № 01-80 від 29.10.2025 р., акти № 3, № 4 від 08.10.2025 р.(а.с.10). 
З доповідної інструктора-методиста ОСОБА_8 від 19.09.2025 р. вбачається, що вона на виконання доручення директора 18.09.2025 р. звернулася до тренерів викладачів відділення гімнастики художньої ОСОБА_2 , ОСОБА_9 з приводу передачі ключа від приміщення на другому поверсі (радіорубка). Передати ключ вони відмовились(а.с.15).
Наказом позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» від 15.09.2025 року № 01-76, було створено комісію з проведення службової перевірки з метою з`ясування причин і обставин неможливості потрапити до приміщення на другому поверсі (радіорубка), що створює перешкоди у забезпеченні належних умов роботи, збереження майна та може призвести до порушень трудової дисципліни, визначення винних осіб та міри їх відповідальності. До складу якої увійшли: голова комісії – головний бухгалтер ОСОБА_3 та члени комісії секретар ОСОБА_4 , прибиральник службових приміщень ОСОБА_10 (а.с.14).
Вказана комісія склала акт від 1509.2025 року про неможливість доступу до приміщення «радіорубки»(а.с.13).
24 вересня 2025 року вище вказана комісія склала звіт проведення службової перевірки у якому вказали, що двері у приміщенні на другому поверсі (радіорубка) замкнені, ключі відсутні, у тому числі у чергового, потрапити до приміщення неможливо. Ключі від приміщення, яке використовується в особистих потребах, знаходяться у тренерів-викладачів відділення гімнастики художньої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.16). 
Наказом позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» від 29 вересня 2025 року № 01-80, зобов`язано працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надати письмові пояснення причин відмови передати адміністрації закладу ключі від приміщення «радіорубка», яке розташоване на 2 поверсі. Встановлено кінцевий термін надання письмових пояснень 07 жовтня 2025 року до 17-00 годин(а.с.17).
Згідно акту № 3 від 08.10.2025 р., за підписом директора ОСОБА_11 , головного бухгалтера ОСОБА_12 , секретаря ОСОБА_13 , станом на 10-00 год. 08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 письмових пояснень не надала(а.с.19).
Згідно акту № 4 від 08.10.2025 р., за підписом директора ОСОБА_11 , головного бухгалтера ОСОБА_12 , секретаря ОСОБА_13 , станом на 10-00 год. 08 жовтня 2025 року ОСОБА_2 письмових пояснень не надала(а.с.117).
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру.
Як було вказано вище, наказом позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» від 17 жовтня 2025 року № 01-89, відповідно до статті 139 та пункту 1 статті 147 Кодексу законів про працю України, за невиконання розпорядження директора, що є порушенням трудової дисципліни, оголошено догану старшому тренеру-викладачу відділення гімнастики художньої ОСОБА_1 та тренеру-викладачу відділення гімнастики художньої ОСОБА_2 . Підставою наказу вказана доповідна записка інструктора-методиста ОСОБА_8 від 19.09.2025 р., наказ № 01-80 від 29.10.2025 р., акти № 3, № 4 від 08.10.2025 р.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Згідно ч. 4 ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку (зокрема, в постанові від 07.06.2023 у справі № 705/985/22).
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Роботодавець при виконанні адміністративних повноважень повинен діяти лише в чітко окреслених межах. Він не має діяти упереджено або його дії не мають сприйматися як такі.
При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Факт вчинення дисциплінарного проступку має бути належним чином зафіксований за допомогою актів, довідок, доповідних записок тощо.
З аналізу норм трудового права, що регулює дані правовідносини, зокрема порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, слід дійти висновку, що для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та пов`язані з ним, та прямо на нього покладені; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків як проступок має бути винним і не пов`язаним з поважними причинами; для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обов`язково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обов`язку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення; для надання пояснень працівник повинен знати конкретно, за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності.
У постанові Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 461/8132/17 також сформульовано висновок щодо застосування норм права, з якого вбачається, що у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.
Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників.
У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 219/2474/19 (провадження № 61-10005св20) зроблено висновки про те, що під порушенням трудової дисципліни потрібно розуміти винне, протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Отже, догана є заходом дисциплінарного стягнення за вчинений працівником дисциплінарний проступок (порушення трудової дисципліни чи правил внутрішнього трудового розпорядку). Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного, винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права. Дисциплінарним проступком є винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Водночас саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинно містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин, а дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини працівника, а також бути застосованим тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини працівника.
Вказані висновки підтверджуються постановою Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 821/935/16, у якій вказано, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.
При цьому, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.
Роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності за невиконання обов`язків, не обумовлених трудовим договором, і про які працівник не був поінформований належним чином.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 343/1678/19 (провадження № 61-10738св20)
З наказу позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» від 17 жовтня 2025 року № 01-89 про накладення на позивачів дисциплінарного стягнення вбачається, що він не містить відомостей у чому конкретно полягає неналежне виконання позивачами своїх посадових обов`язків, тобто наказ не містить фактичних обставин, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. 
Крім того, суд враховує, що позивачі притягнуті до дисциплінарної відповідальності за відмову повернути ключі від приміщення «радіорубки» та саме приміщення, однак як вбачається із їх посадової інструкції у їх посадові обов`язки не входить зберігання ключів та приміщень. Крім того, як повідомили у судовому засіданні свідки, позивачі на вимогу директора через декілька днів надали директору ключ від приміщення «радіорубки», тобто до винесення оскаржуваного наказу про притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності. 
Отже, враховуючи що відповідачем не доведено неналежного виконання позивачами своїх посадових обов`язків, а оскаржуваний наказ про притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності не містить усіх відомостей які мають бути вказані, зокрема чітке формулювання суті та обставин допущеного позивачами проступку, підстави прийняття рішення про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання виду стягнення, суд вважає, що є обгрунтованими вимоги позивачів про визнання незаконним та скасування спірного наказу про накладення на них дисциплінарного стягнення у виді догани.
Щодо невиплати позивачам премії за грудень 2025 року, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 3 ст. 151 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.
Як зазначено вище, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивачів про скасування наказу позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» від 17 жовтня 2025 року № 01-89, а тому цей наказ підлягає скасуванню з моменту його винесення, тому стягнення вважається таким, що не застосовувалося. 
Підставою для не преміювання позивачів був оскаржуваний наказ, вимоги про скасування якого є обгрунтованими. Інші підстави для не преміювання позивачів станом на грудень 2025 року були відсутні, тому суд вважає, що вимоги позивачів про визнання дій відповідача щодо невиплати преміальних виплат в грудні 2025 року неправомірними та зобов`язання відповідача їх виплатити є обгрунтованими.
Вище наведене свідчить, що трудові права позивачів порушені, тобто позовні вимоги є обґрунтованими.
Позивачі просять поновити строк для звернення до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав, обгрунтовуючи це тим, що вони у кінці грудня 2025 року не отримали преміальних виплат та з оскаржуваним наказом ознайомилися 31.01.2026 року, який був отриманий на адвокатський запит.
Представник відповідача вказує, що позивачі звернулися з позовом до суду поза межами встановленого строку та пропустили його без поважних причин, оскільки наказ про накладення на них дисциплінарного стягнення виданий 17 жовтня 2025 року та від ознайомлення з ним вони відмовилися 23.10.2025 року про що складено відповідні акти, а тому мали б звернутися до суду не пізніше 23 січня 2026 року, а позов подали 14 лютого 2026 року.
Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 758/9773/15-ц вказано, що: «строки звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України. Зазначені строки звернення до суду застосовуються виключно щодо спорів, які за своєю юридичною природою належать до трудового права. Так, частина перша статті 233 КЗпП України підтверджує визнання тримісячного строку як загального строку для звернення за захистом суб`єктивних трудових прав працівників. Разом з тим ця стаття встановлює виняток для спорів про звільнення. Спір про звільнення - це спір за заявою про поновлення на роботі. Для звернення з позовами про поновлення на роботі встановлено місячний строк, якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущений без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку». Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 03.04.2024 у справі № 593/1164/21.
Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.
Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
Верховний Суд у постанові від 15.08.2023 у справі № 947/16805/20 вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 607/10843/22.
Також у постанові Верховного Суду від 30.07.2021 у справі № 263/6538/18 зазначено, що «у статті 234 КЗпП України не передбачений перелік поважних причин для поновлення строку, їх поважність визначається судом в кожному випадку залежно від конкретних обставин. Як поважні причини пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами».
Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі.
Отже, правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, обумовлена передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права, а забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду. 
ЄСПЛ виходить із того, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (рішення ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року та від 29 січня 2013 року).
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 судам роз`яснено, що якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін.
Відмовити у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Вирішуючи клопотання позивачів про поновлення строку на звернення до суду із даним позовом, суд враховує, що оскаржуваний наказ про накладення на позивачів дисциплінарного стягнення у виді догани був винесений 17 жовтня 2025 року. 
Позивачі вказують, що у грудні 2025 року не отримали преміальні виплати та звернувшись до адміністрації навчального закладу дізналися, що були притягнуті до дисциплінарної відповідальності, але документи їм не були надані. У січні 2026 на запит адвоката, вони отримали оскаржуваний наказ, тому саме із того часу їм стало відомо про вказаний наказ. 
У матеріалах справи наявні акти від 23 жовтня 2025 року № 5 та № 6 про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ознайомитися із наказом від 23.10.2025 р. про накладення на них дисциплінарного стягнення. 
Вказані акти засвідчені підписами трьох осіб(директор, заступник директора та секретар). У судовому засіданні, директор відповідача у якості представника відповідача підтвердив, що позивачам пропонувалося ознайомитися із оскарженим наказом, але вони від цього відмовилися і їм був цей наказ оголошений. Заступник директора ОСОБА_14 та секретар Михайло Ушак допитані у судовому засіданні у якості свідків підтвердили, що підписували вказаний акт та були присутні особисто під час дій, які вказані у цих актах. Кожен з них, не згадав деякі незначні деталі за яких обставин відбувалися події при спробі ознайомити позивачів із спірним наказом, але вони впевнено підтвердили, що вони акт підписували, особисто перебували під час відмови позивачів ознайомитися із ним та акт складався у цей же день. Суд вважає, що сам факт не пригадування свідками всіх незначних подробиць, не впливає на сам факт того, що керівництво відповідача намагалося виконати вимоги трудового законодавства щодо ознайомлення позивачів із наказом про накладення на них дисциплінарного стягнення, а тому саме 23 жовтня 2025 року позивачі дізналися про наказ про накладення на них дисциплінарного стягнення. У суду відсутні підстави не довіряти обставинам викладених у актах вказаних вище, оскільки особи які засвідчили ці акти, суду підтвердили вказані у актах події, будучі попереджені про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання.
Отже, строк на оскарження до суду наказу позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо – юнацька спортивна школа» від 17 жовтня 2025 року № 01-89 про притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності та накладення на них стягнення у виді догани, необхідно рахувати з 23 жовтня 2025 року.
Позивачі не надали суду доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, які підтверджували б обставини, що позбавили їх можливості подати позовну заяву у визначений законом строк та вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі позивачів і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду. 
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачі дізналися про оскаржуваний наказ 23.10.2025 року, а тому мали б звернутися до суду із позовом до 23.01.2026 року, а подали позови 14.02.2026 року, тобто пропустили строк без поважних причин та у суду відсутні підстави для поновлення такого строку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову у зв`язку з пропуском позивачів для звернення до суду із позовом.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно покласти на позивачів, оскільки суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. 
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до позашкільного навчального закладу «Чернігівська обласна комплексна дитячо-юнацька Спортивна школа»(пр. Перемоги, 110-А, м. Чернігів, ЄДРПОУ 14217813) про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язати вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя  А.В. СЛІСАР