Справа № 539/511/26
Провадження № 2/539/930/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді – Алтухової О.С.,
за участю секретаря – Павличенко О.А., 
позивача – ОСОБА_1 , 
представника відповідача – адвоката Лисенка А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- 
ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що відповідач є батьком їх дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, коштів на утримання дочки не надає. 
17 квітня 2026 представником відповідача адвокатом Лисенко А.Ф. подано відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнаються частково. Просив врахувати ту обставину, що відносно відповідача є виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 539/147/26, виданого 07.04.2026, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку. Вважає, що аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 повинні бути стягнуті в розмірі 1/ 6 частки з усіх видів його заробітку, починаючи з часу звернення до суду 10.02.2026 року.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Лисенко А.Ф. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позов, просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/ 6 частки з усіх видів його заробітку.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис за №237, батьками якої є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_7 (мати).
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано. (а.с.5).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого 15 травня 2021 року Лубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 ». (а.с.10).
Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2023 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 (а.с.11).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України та як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідач ОСОБА_2 має ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
09.04.2026 Лубенським ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 539/147/26, виданого 07.04.2026 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його (платника аліментів) заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Позивач при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, при таких обставинах, враховуючи те, що відповідач позов визнав, з нього слід стягнути судовий збір в розмірі 665,60 грн на користь держави.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 76-81,89, 142, 263-265, 268,273, 279, 352-355, 430 ЦПК України, суд – 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , мешканця: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП – НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП – НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , 
- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено та підписано 28 квітня 2026 року.

Суддя Лубенського
міськрайонного суду О.С. Алтухова